Справа № 2-а-1523/11 (6-а/334/9/20)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 2-а-1523/11 (6-а/334/9/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 01.04.2020 р. (суддя Ісаков Д.О.) в справі № 2а-1523/11 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2014 р. в справі № 2а-1523/11, яка набрала законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі - УСЗН) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, зобов`язано УСЗН здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат станом на час звернення до суду.

18.03.2020 р. УСЗН звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання постанови від 07.08.2014 р., визначений судовим рішенням, на стягнення з УСЗН на користь ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 45 мінімальних заробітних плат станом на час звернення до суду (2011 рік), що складає 40 720,20 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2020 р. в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі УСЗН просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Апелянт вказує, що відповідачем здійснено розрахунок позивачу одноразової компенсації, сума перерахунку складає 40 720,20 грн. Департаментом соціального захисту населення Запорізької ОДА доведено УСЗН кошторис на 2020 рік за бюджетною програмою КПКВ 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та план асигнувань, якими затверджені видатки тільки на здійснення поточних платежів без визначення видатків на виконання рішень судів. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р., яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів таких бюджетів. Таким чином, єдиний спосіб виконати судове рішення - це змінити спосіб його виконання із зобов`язання виплатити кошти на стягнення коштів на користь стягувача, яке повинно виконуватися в порядку примусового виконання органами державної казначейської служби.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що змінивши спосіб виконання постанови по справі із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення конкретної суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті. Тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Суд вважає обґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2014 р. в справі № 2а-1523/11, яка набрала законної сили, про зобов`язання УСЗН Запорізької міської ради здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат станом на час звернення до суду УСЗН здійснено нарахування одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності в сумі 40 720,20 грн. в процесі примусового виконання рішення.

Невиконання судового рішення в частині зобов`язання виплатити позивачу нараховану суму відповідач обґрунтовує відсутністю видатків на здійснення виплат по судовим рішенням.

Вирішуючи спірні правовідносин, суд виходить з наступного.

Частинами 1 та 3 статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 378 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України в редакції, яка діяла на час подання позову та ухвалення постанови по суті позовних вимог, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України в редакції, чинній на час подання позову, адміністративний позов може містити як вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України в редакції, чинній на час прийняття судового рішення по суті позовних вимог, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 378 КАС України в чинній редакції передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як зазначено вище, постановою суду, яка набрала законної сили, зобов`язано УСЗН Запорізької міської ради здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На виконання зазначеної постанови УСЗН здійснено нарахування ОСОБА_1 зазначеної компенсації в розмірі 40 720,20 грн. Зазначена сума на час розгляду питання про зміну способи чи порядку виконання судового рішення не виплачена у зв`язку з ненадходженням до УСЗН відповідних коштів із державного бюджету.

Відтак, встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС було б підставою для зміни способу чи порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена УСЗН після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання апелянта на неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру щодо проведення соціальних виплат не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

В цьому випадку судом для відновлення права ОСОБА_1 на отримання одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийнята постанова про зобов`язання УСЗН здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розрахунок належної ОСОБА_1 суми одноразової компенсації судом не здійснювався, тому зміна способу виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначену компенсацію на стягнення конкретної суми цієї допомоги потягне за собою зміну постанову по суті, вихід за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.

Відтак, суд дійшов висновку, що зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС в минулій редакції при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу чи порядку виконання рішення суду про зобов`язання УСЗН здійснити виплату із зобов`язання на стягнення такої виплати є незаконною, що свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014 р. в справі № 21-394а14, Верховним Судом в постанові від 30.01.2018 р. в справі № 281/1820/14-а.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 01.04.2020 р. в справі № 2а-1523/11 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 01.04.2020 р. в справі № 2а-1523/11 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05.10.2020 р. та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05.10.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко