Справа № 234/6285/20
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/6285/20
Провадження № 2-а/234/111/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа: інспектор роти взводу №1 батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенант поліції Гаранжа Олег Олександрович, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.04.2020р звернувся до суду із дійсним позовом, зазначивши, що 03 квітня 2020 року відповідачем стосовно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДП018 №778857, за нібито вчинене ним ( ОСОБА_1 ) правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно до якої порушено вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вважає, що вказана постанова винесена з істотним порушенням норм діючого законодавства України, не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню, з наступних підстав. Так, посилаючись на ст.19 ч.2 Конституції України, ст.254 КУпАП, зазначає, що фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі ного оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, вважає, що 02.04.2020р о 07:02 годині відповідач був зобов`язаний скласти відносно нього ( ОСОБА_1 ) протокол про адміністративне правопорушення, про те відповідач наполягав на розгляді справи на місці, де нібито вчинено адміністративне правопорушення, з чим він ( ОСОБА_1 ) не погодився, подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання юридичної правової допомоги. Вказує, що інспектор роти взводу №1 БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенант поліції Гаранич О.О., отримавши вищезазначене письмове клопотання, прийняв рішення про відкладення розгляду справи на 03.04.2020р, виписавши йому повідомлення до підрозділу поліції на 03.04.2020р о 15.00 годині. Зазначає, що отримавши юридичну правову допомогу, з`явившись до відповідача, ним ( ОСОБА_1 ) при розгляді справи було надано відповідні пояснення та залучено пакет документів. Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вважає, що відповідачем скоєне грубе порушення вимог ст.268 КУАП України щодо нього ( ОСОБА_1 ) при винесенні оскаржуваної постанови; до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КУАП, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, тому постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010р (п.4, п.4.1, п.4.2) вважає, що навіть, якщо судом буде визнано, що дії відповідача формально відповідали ст.ст.222, 258 КУАП, це не може бути підставою для ігнорування порушень зазначених прав та гарантій, а також прямого порушення ст.276 ч.1 КУпАП з урахуванням її тлумачення Конституційним Судом України. Більше того, у такому випадку є підстави для того, щоб суд прийшов о висновку про невідповідність зазначених норм вимогам наведених вище статей Конституції України, із наслідками, передбаченими ч.4 ст.7 КАС України. Враховуючи викладене вище, вважає дії відповідача, щодо не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, такими що порушують норми Конституції України, Кодексу про адміністративні правопорушення України та зазначеного рішення Конституційного суду України. Просить постанову відповідача від 03.04.2020р про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку серія ДНО 18 №778857 скасувати.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.09.2020 до участі у справі залучено, як співвідповідача, Департамент патрульної поліції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області, а також, третя особа - інспектор роти взводу №1 БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Гаранич О.О., які повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явились за невідомими суду причинами, відзив на позов, заяви про розгляд у їх відсутність до суду не надавали.

ОСОБА_2 , представник відповідача Департаменту патрульної поліції, у судове засідання не з`явилася, але надала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просить постанову по справі про адміністративні правопорушення серія ДПО 18 №778857 від 03.04.2020р залишити без змін, а позовну заяву залишити без задоволення, пояснивши наступне. Під час несення служби в м.Краматорськ на вул.Танкістів, біля буд.103, 02.04.2020р екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСаm LTI 20/20 (серійний номер ТС001092) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20км/год, а саме рухався зі швидкістю 77км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, після чого водію було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення; попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенос розгляду справи, у зв`язку з тим, що хоче скористатися правовою допомогою, на що інспектором патрульної поліції дане клопотання було задоволено, й розгляд справи відбувся 03.04.2020 року. Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, якою накладено стягнення на правопорушника в розмірі 255грн. Зазначає, що згідно п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п.2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися віл керування цим засобом у дорозі. Також, відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год, а згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Щодо обставин, викладених в позовній заяві зазначає, що позивач не оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення, але вказує на те, що інспектор патрульної поліції повинен був скласти протокол, а не винести постанову. Однак, вказує, що ч.1 ст.222 КУпАП наділяє працівників органів Національної поліції повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і у сфері дорожнього руху, до яких відноситься ч.1 ст.222 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Крім того, ч.2 ст.258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол не складається: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Крім того, вказує, що п.2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 №1395 визначає, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою ст.122, виноситься поліцейськими на місці вчинення адміністративного правопорушення, а ч.5 ст.258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справ про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Вважає, що інспектор правомірне виніс постанову, і не повинен був складати протокол, навіть у разі оскарження правопорушення та стягнення. Позивач скористався наданими йому правами, що передбачені ст.268 КУпАП, а саме - ним було подано позов до Краматорського міського суду Донецької області про оскарження постанови, що чітко свідчить про те, що право на оскарження постанови також використано ним в повному обсязі; інспектор виконав вимоги ст.280 КУпАП, а саме, з`ясував що було умисне вчинене адміністративне правопорушення, за що правопорушник підлягає адміністративній відповідальності. Підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу - відсутні. Також, зазначає, що відповідно до п.5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015р №1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. З чого вбачається, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи. Вважає, що постанова від 03.04.2020р серії ДП018 №778857 у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Встановлено, що 03 квітня 2020 року інспектором патрульної поліції Гаранжа О.О., складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 №778857, згідно якої 02 квітня 2020 року, о 07.02 годині, у м.Краматорськ, вул.Танкістів, біля буд.103, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20км/год, порушивши п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості ТruСаm LTІ 20/20, серійний номер ТС001092.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт керування позивачем ОСОБА_1 02 квітня 2020 року о 07.02 годині автомобілем Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1 », у м.Краматорськ по вул.Танкістів, біля буд.103, не заперечується самим позивачем у позовній заяві, а тому у відповідності до ч.1 ст.78 КАС України ці обставини не підлягають доказуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано DVD-диск з відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських та фото з приладу ТruСаm LTІ 20/20, серійний номер ТС001092, які доводять порушення позивачем п.12.4 ПДР України, а саме перевищення швидкості руху транспортного засобу, яким він керував, в населеному пункті більш як на двадцять кілометрів на годину.

Доказів, які спростовують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, до суду надано не було. Більш того, сам факт порушення правил дорожнього руху позивачем жодним чином не оспорюється.

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що відповідач незаконно розглянув справу та не склав протокол про адміністративне правопорушення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративне правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", на яке посилається позивач, прийняте до внесення змін у статтю 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року провадження №К/9901/10493/18.

Оскільки доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та доказів недотримання інспектором поліції процесуальної процедури при прийнятті рішення судом під час розгляду справи не встановлено, вимоги позивача про скасування постанови серії ДП018 №778857 від 03.04.2020, складеної відносно нього інспектором патрульної поліції Гаранжа О.О. за ст.122 ч.1 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.9, 12, 72-78, 241-246, 283, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 №778857 від 03.04.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя А.М.Лутай