Справа № 129/2164/20
Суддя: Дєдов С. М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 129/2164/20
Провадження по справі № 2-а/129/28/2020
У Х В А Л А

05.10.2020 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановив:

ОСОБА_1 подано до Гайсинського районного суду позовну заяву, яку було обліковано та розподілено як адміністративну справу, у якій вказано відповідачем Верховну Раду України про зобов`язання вчинення певних дій, при цьому за змістом прохальної частини вказаної позовної заяви позивач ОСОБА_2 заявив із застосуванням образливих тверджень позовні вимоги про зобов`язання вчинення свідомими громадянами України дій, зміст та характер яких полягає у приниженні народних депутатів України та Президента України шляхом заподіяння їм ударів предметами із залишками відходів життєдіяльності людей.

Відповідно до ч.1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до ч.3 ст. 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Закон не передбачає можливості відступу від правових висновків Верховного Суду, вони є імперативними, обов`язковими для застосування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 відхилила доводи скаржника про те, що вказана судом першої інстанції підстава для висновку про зловживання позивачем його процесуальними правами не входить до наведеного ч.2 ст.45 КАС України переліку, адже за змістом абз.1 цієї статті такий перелік не є вичерпним.

Суд нагадав про те, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 9 ч.3 ст. 2 КАС України). Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч.5 ст. 44 КАС України).

Отже, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Образливі висловлювання, використання яких неприпустиме при оформленні, зокрема, й позовної заяви, суд першої інстанції правильно розцінив як зловживання процесуальними правами.

Обґрунтування позову з використанням наведених висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Відповідно до п.1), п.2) ч.1 ст. 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1), п.2) ч.1 ст. 19 КАС України, -

1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

Пункт 11 частини першої статті 19 в редакції Закону № 808-IX від 17.07.2020\

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Частину першу статті 19 доповнено пунктом 13 згідно із Законом № 2325-VIII від 13.03.2018\

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

Частину першу статті 19 доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 155-IX від 03.10.2019\

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Частину першу статті 19 доповнено пунктом 15 згідно із Законом № 155-IX від 03.10.2019\

2. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

3. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Оскільки зловживання процесуальними правами не допускається, із змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви не вбачається публічно-правовий спір, а за змістом прохальної частини вказаної позовної заяви позивач ОСОБА_2 заявив із застосуванням образливих тверджень позовні вимоги про зобов`язання вчинення свідомими громадянами України дій, зміст та характер яких полягає у приниженні народних депутатів України та Президента України шляхом заподіяння їм ударів предметами із залишками відходів життєдіяльності людей, то суд визнає подання цього завідомо безпідставного позову, за відсутності предмета спору із застосуванням образливих тверджень зловживанням процесуальними правами ОСОБА_2 , а тому з урахуванням зазначеного в своїй сукупності на підставі ст. 45, ч.2 ст. 167, ст.ст. 169, 240 КАС України ця позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 167, 169, 240 КАС України, -

Ухвалив:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: