Справа № 440/3211/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/3211/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі також ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач), у якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 3.06.2020 №13999-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки";

зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :00:050:0316, для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в адміністративних межах Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою, адже його погоджено у встановленому законом порядку; відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою цей проект землеустрою відповідає вимогам чинного земельного законодавства.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 78-86/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення даного позову.

Ухвалою від 24.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). При вирішенні питання про склад учасників справи, суд не знайшов підстав для залучення до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

7.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с. 25/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.07.2019 №4929-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою /а.с. 26/.

За заявою ОСОБА_1 від 24.07.2019 та відповідно до завдання на розроблення проекту землеустрою ТОВ "НВФ "Геоінфо" у 2019 році розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, код КВЦПЗ 01.03, на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с. 37-63/.

27.12.2019 експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Київській області сформовано висновок №13757/82-19 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с. 63/. .

27.01.2020 посадовою особою відділу у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер :00:050:0316), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 29-33/.

У лютому та березні 2020 року позивач зверталась до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявами про затвердження проекту землеустрою, однак наказами від 2.03.2020 №6200-СГ та від 14.04.2020 №10238-СГ їй було відмовлено у затвердженні землевпорядної документації з огляду на наявність недоліків /а.с. 90-94/.

20.05.2020 ОСОБА_1 звернулась з клопотанням (вх. від 20.05.2020 №Л-11963/0/25-20) до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки за кадастровим номером :00:050:0316 у приватну власність /а.с. 95/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 03.06.2020 №13999-СГ позивачу відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки з наступних підстав: у зв`язку з необхідністю уточнення даних щодо санітарно захисної зони кладовища та наявності (відсутності) обмежень у використання земельної ділянки (код 03 санітарно захисна зона навколо об`єкта); даних щодо охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП напругою 110кВ) з урахуванням вимог пункту 5 "Правил охорони електричних мереж"; віднесення (не віднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України з метою дотримання вимог 1861 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації". Крім того, при проектуванні не враховані вимоги встановленні главою 31 Земельного кодексу України, статтями 2, 6 Закону України "Про землеустрій" щодо формування раціональної системи землеволодінь і землекористувань (стор. 48, план поділу земельної ділянки :00:050:0301, земельна ділянка що формується площею 0,2207 га з співвідношенням сторін 1:25 (довжина 245,64 м, ширина 9,84 м)). Завдання на виконання робіт привести у відповідність додатку 1 до Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (уточнити дані щодо документів і матеріалів, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт, кількість примірників та адреси їх подання). Відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки зазначаються кадастрові номери земельних ділянок; дані щодо обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту. Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність додатку 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Пунктом 4.4.6 Інструкції з топографічного знімання встановлено, що GPS-мережа повинна складатися із замкнутих петель або інших замкнутих геометричних фігур і повинна бути здійснена прив`язка мережі не менш як до трьох пунктів державної геодезичної мережі, на яких обов`язково виконуються GPS-спостереження. Матеріали геодезичних вишукувань, передбачені в складі проекту землеустрою статтею 50 Закону України "Про землеустрій", привести у відповідність вимог встановлених пунктами 4.4.6 та 4.4.16 Інструкції з топографічного знімання /а.с. 96-97/.

Не погодившись з цим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною восьмою цієї статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

А відповідно до частини п`ятої згаданої статті, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність наказу відповідача від 03.06.2020 №13999-СГ про відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

А відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірного наказу критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що в силу наведених вище вимог ЗК України розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні проекту землеустрою та, відповідно, у передачі земельної ділянки у власність може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Так, підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність позивача земельної ділянки слугувала, зокрема, необхідність уточнення даних щодо санітарно захисної зони кладовища та наявності (відсутності) обмежень у використання земельної ділянки (код 03 санітарно захисна зона навколо об`єкта); даних щодо охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП напругою 110кВ) з урахуванням вимог пункту 5 "Правил охорони електричних мереж"; уточнення даних щодо віднесення (не віднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України з метою дотримання вимог 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації".

Перевіряючи вказану обставину, суд з`ясував, що у матеріалах проекту землеустрою міститься висновок начальника відділу у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Джувага Ю.О. від 17.07.2019 №839/106-19 про те, що ґрунтовий покрив земельної ділянки, вказаної на викопіюванні орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, представлений ґрунтами - чорноземи типові і чорноземи сильнореградовані слабозмиті середньосуглинкові (агрогрупа 55д), які не відносяться до особливо цінних земель /а.с. 43/.

До того ж, суд враховує, що безпосередньо проект землеустрою містить Перелік обмежень щодо використання земельної ділянки /а.с. 54-55/, за змістом якого земельна ділянка не відноситься до особливо цінних земель, не входить до водоохоронної зони, не містить інших обмежень щодо її використання.

З приводу іншого мотиву відмови, який зводиться до того, що завдання на виконання робіт потрібно привести у відповідність додатку 1 до Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (уточнити дані щодо документів і матеріалів, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт, кількість примірників та адреси їх подання), то такі зауваження, на думку суду, не припустимо трактувати як порушення Закону, які свідчать про невідповідність проекту законам чи іншим нормативно-правовим актам, і є перешкодою для затвердження проекту землеустрою.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про землеустрій", замовники документації із землеустрою зобов`язані: а) виконувати всі умови договору, а в разі невиконання або неналежного виконання нести відповідальність, передбачену договором і законом; б) надавати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою; в) проводити відповідно до закону на конкурсній основі відбір розробників документації із землеустрою, що розробляється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; г) прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно зі статтею 28 цього ж Закону розробники документації із землеустрою зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

Статтею 20 вищевказаного Закону (Загальні вимоги до змісту документації із землеустрою) передбачено, зокрема, що документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4.03.2004 №266 затверджено Типовий договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Невід`ємною частиною цього договору, дійсно, як і стверджує відповідач, є завдання на виконання робіт.

Однак, відсутність цього завдання, за відсутності зауважень до самого договору, не може бути підставою для відмови у затвердженні технічної документації, оскільки договір, як і всі його додатки, вичерпує свою дію його виконанням.

Факт виконання договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не заперечується ні його учасниками, ні самим відповідачем.

Тож обставини документального оформлення договірних відносин вже не мають ніякого значення, а тому вимоги ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо необхідності надання завдання на виконання робіт є протиправними.

Так само суд відхиляє зауваження відповідача щодо наявних у проекті землеустрою графічних матеріалів та акта приймання-передачі межових знаків на зберігання, оскільки останні відповідають Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Щодо наявних у складі поданого на затвердження проекту землеустрою матеріалів геодезичних вишукувань, то судом не встановлено їх невідповідності вимогам Інструкції з топографічного знімання.

При цьому, як слідує з аналізу положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України, підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише відсутність погодження такого проекту у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, та у визначених законом випадках обов`язкової державної експертизи. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження та проведення експертизи (у разі необхідності), наведена норма статті 118 Земельного кодексу України не містить.

Надана суду копія проекту землеустрою містить висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.12.2019 №13757/82-19 експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Київській області /а.с. 63/, де зазначено "Зауваження та пропозиції відсутні", "належність земельної ділянки до особливо цінних земель - ні", "проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам", "проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства погоджується". Строк дії висновку необмежений.

Окрім того, суд враховує те, що на підставі наданого позивачем проекту землеустрою державним кадастровим реєстратором відділу у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер :00:050:0316 та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2020 НВ-020 /а.с. 29-33/, що також свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою.

З урахуванням наведеного, оскільки проект землеустрою погоджено у визначеному законом порядку за принципом екстериторіальності та зареєстровано в Державному земельному кадастрі, у відповідача були відсутні підстави перевіряти такий проект на відповідність вимогам ЗК України та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів та висувати власні зауваження до такого проекту.

За таких обставин, суд констатує висновок про те, що наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 3.06.2020 №13999-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, з урахування чого позов у цій частині вимог належить задовольнити.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17 виклав правовий висновок, відповідно до якого повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд звертає увагу на такі обставини.

Залученою до матеріалів справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.06.2020 №212739665 підтверджено, що за позивачем на праві приватної власності зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:033:0049 площею 2,69 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства /а.с. 35-36/.

Суд враховує, що згідно з частиною четвертою статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідачем під час прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою наведені обставини не враховані та не надано ним правову оцінку.

Окрім того, як підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 2.10.2020 №226529542, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:050:0316 23.06.2020 зареєстроване право комунальної власності за Великопавлівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області /а.с. 104/.

А оскільки суд не може підміняти компетентний орган державної влади за здійснювати за нього перевірку відповідності наданого проекту землеустрою вимогам чинного законодавства і приймати рішення по суті порушеного питання, за обставин цієї справи належним та достатнім способом захисту порушеного права ОСОБА_1 буде зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання від 20.05.2020 про затвердження проекту землеустрою з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн /а.с. 71/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 72/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є прийняття відповідачем протиправного рішення про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати повністю.

Підстави для відшкодування витрат позивача на правничу допомогу наразі відсутні, адже матеріали адміністративної справи не містять доказів їх понесення.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 3 червня 2020 року №13999-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20 травня 2020 року вх.№Л-11963/0/25-20 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :00:050:0316 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в адміністративних межах Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; с. Велика Павлівка, Зіньківський район, Полтавська область, 38112).

Відповідач (боржник): Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (; вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба