Справа № 520/13239/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.Справа № 520/13239/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року (суддя Полях Н.А.; м. Харків; повний текст рішення складено 17.02.2020) по справі № 520/13239/19

за позовом Управління поліції охорони в Харківській області

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Харківській області (далі також - позивач, УПО в Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі також - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області) про визнання протиправним та скасування складеного відповідачем податкове повідомлення-рішення від 03.12.2019 р. № 3 про збільшення суми грошових зобов`язань Управління поліції охорони в Харківській області з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, 11020100 на суму 532 177,50 грн., з яких 425 742,00 грн. основне зобов`язання та 106 435,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позову зазначив, що правовідносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магноліт" з придбання автозапчастин та технічного обслуговування і ремонту автомобілів мають реальний характер. Всі документи первинного бухгалтерського обліку були складені належним чином, а отже висновки контролюючого органу є необґрунтованими та неправомірними. На підставі викладеного вище, позивач просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачем подано відзив на позов в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не були надані акти-прийомі передач та сертифікати якості, що в свою чергу ставить під сумнів реальність здійснення господарської операції. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року адміністративний позов Управління поліції охорони в Харківській області - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 3 від 03.12.2019 р., яким нарахована сума грошових зобов`язань Управлінню поліції охорони в Харківській області з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на загальну суму 532 177,50 грн., з яких 425 742,00 грн. - основне зобов`язання, а 106 435,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський Шлях, 20, м. Харків, 61052, ) суму судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 7982,67 грн. (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні шістдесят сім копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову УПО в Харківській області відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не було надано до перевірки товарно-транспортні накладні щодо транспортування товару від ТОВ "МАГНОЛИТ", підтверджуючих документів щодо здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт, актів прийому-передачі товару, сертифікат відповідності, паспорт якості, паспорт продукції чи інших документів, які підтверджують, що якість нібито придбаного товару відповідає затвердженим стандартам. Крім того, перевіркою встановлено, що відповідно до баз даних ДПС та поданої податкової звітності у контрагента-постачальника ТОВ "МАГНОЛИТ" основні засоби відсутні, послуги оренди терміналу та послуги навантаження/розвантаження у сторонніх осіб підприємством згідно бази ЄРПН не придбавались. Також, фахівцями ГУ ДПС у Харківській області складено податкову інформацію щодо ТОВ "МАГНОЛИТ" за звітні періоди декларування ПДВ квітень - грудень 2016, якою встановлено неправомірне визначення платником податків сум податкових зобов`язань при продажу товарів/послуг на адресу УПО в Харківській області за період квітень - грудень 2016.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управління поліції охорони в Харківській області зареєстровано в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07.11.2015 року (номер запису: 1 067742).

Основним видом діяльності позивача є діяльність у сфері охорони громадського порядку та безпеки (код КВЕД 84.24).

На підставі направлень від 11.07.2019 року № 6535, № 6536, № 6537, № 6538 від 25.07.2019 р. № 7175, № 7176, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), повідомлення від 18.06.2019 року № 640, наказу № 4218 від 18.06.2019 р. в період з 12.07.2019 р. по 08.08.2019 р. контролюючим органом проведено документальну планову перевірку Управління поліції охорони в Харківській області.

За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом складено акт № 2993/20-40-14-03-06/40108955 від 28.08.2019 р. "Про результати документальної планової перевірки Управління поліції охорони в Харківській області (податковий номер 40108955) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2019 р." (т.1 а.с. 20 36).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, було встановлено наступні порушення чинного податкового законодавства позивачем:

- порушення п.44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137 Податкового кодексу України, Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати" П (С) БО 16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, п. 2 ст. 3 ст. 4 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, тому що господарські операції між Управлінням поліції охорони в Харківській області (податковий номер 40108955) та контрагентом постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнолит" (податковий номер 34470392), за даними перевірки не відбулися, відсутній факт реального вчинення господарської операції та встановлено відсутність підтверджуючих документів, що призвело до заниження собівартості всього в сумі 2365230,00 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 2 365 230,00 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 2 365 230,00 грн.;

- порушення абз. 7 п.4, п. 7,п. 8, п. 9, п. 10 П(С) БО "Дебіторська заборгованість", п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України, не створення резерву сумнівних боргів за отримаю дебіторською заборгованістю, яка станом на 31.12.2016 року склала 1 517 029,86 грн., призвело до заниження різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (ряд.03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 20.03.2017 року № 6) та відповідно до заниження об`єкту оподаткування (ряд.04 Декларації) на загальну суму 1517030,00 грн.;

- п. 120-1.1 ст. 120-1 податкового кодексу України не здійснено своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.;

- пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., підприємством не повідомлено:

1) про дохід, виплачений само зайнятим особам (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 3 кварталі 2016 року по 2 фізичним особам платникам податку у зв`язку із відсутністю податкових номерів платників податку в базу ДРФО, за яким було відображено дохід, виплачений самозайнятим особам (дохід відображено за ІКП 200661640, );

2) про дохід у вигляді аліментів, що виплачується платнику податку згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін (пп. 165.1.14 ПК України) код ознаки доходу 140, отриманий у 1 кварталі 2017 року по 1 фізичній особі-платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО за якими було відображено дохід (дохід відображено за ІКП );

3) про дохід у вигляді аліментів, що виплачується платнику податку згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін (пп. 165.1.14 ПК України) код ознаки доходу 140, отриманий у 2 кварталі 2017 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку з відсутністю податкового номеру платника податку в базу ДРФО за якими було відображено дохід (дохід відображено за ІКП );

4) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України), код ознаки доходу 157, отриманий у 2 кварталі 2017 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений само зайнятій особі (дохід відображено за ІКП 299013422);

5) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 3 кварталі 2017 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений самозайнятій особі (дохід відображено за ІКП 24584810);

6) про дохід у вигляді аліментів, що виплачується платнику податку згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін (пп. 165.1.14 ПК України) код ознаки доходу 140, отриманий у 4 кварталі 2017 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку з відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО за якими було відображено дохід (дохід відображено за ІКП 2);

7) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 1 кварталі 2018 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений самозайнятій особі (дохід відображено за ІКП 34926028);

8) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 3 кварталі 208 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений самозайнятій особі (дохід відображено за ІКП 32108002);

9) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 4 кварталі 2018 року по 2 фізичним особам платникам податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податків в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений самозайнятим особам (дохід відображено за ІКП 395112008, 39374520);

10) про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПК України, ст. 177 та ст. 178 ПК України) код ознаки доходу 157, отриманий у 1 кварталі 2018 року по 1 фізичній особі платнику податку у зв`язку із відсутністю податкового номеру платника податку в базі ДРФО, за якими було відображений дохід виплачений самозайнятій особі (дохід відображено за ІКП 24584810). (т.1 а.с. 35 36).

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, позивачем на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області були направлені заперечення на акт № 2993/20-40-14-03-06/40108955 від 28.08.2019 р. "Про результати документальної планової перевірки Управління поліції охорони в Харківській області (податковий номер 40108955) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2019 р." (т.1 а.с. 37 39).

За результатами розгляду заперечень від 20.09.2019 № 1688/43/40/01-2019 до акту перевірки від 28.08.2019 року № 2993/20-40-14-03-06/40108955 було прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки на підставі п.п. 78.1.5, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (т.1 а.с. 41).

На підставі направлень від 23.11.2019 року № 1591, № 1592, № 1593, №1594, наказу №904 від 01.10.2019р., виданих Головним управління ДПС у Харківській області, згідно із п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ст. 75, п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у період з 23.10.2019 року по 05.11.2019 року контролюючим органом було проведено документальну позапланову перевірку позивача.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт № 737/20-40-15-03-08/40108955 від 12.11.2019 року "Про результати документальної позапланової перевірки Управління поліції охорони Харківської області (податковий номер 40108955) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.30.2019 р." (т. 1 а.с. 47 63).

Відповідно до висновків, викладених в актів перевірки № 737/20-40-15-03-08/40108955 від 12.11.2019 року, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- заниження податку на прибуток всього у сумі 425 742,00 грн., у тому числі за 2016 р. у сумі 425 742,00 грн. внаслідок порушення п. 44.1 , п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137 Податкового кодексу України, Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати" П (С) БО16, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248, п. 2 ст. 3, ст. 4 Закону України від 16.07.1999 р. № 966-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. № 168/704, тому що господарські операції між Управлінням поліції охорони Харківської області (податковий номер 40108955) та контрагентом-постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнолит" (податковий номер 34470392, м. Київ) за даними перевірки не відбулися, відсутній факт реального вчинення господарських операцій та встановлено відсутність підтверджуючих документів, що призвело до заниження собівартості всього в сумі 2 365 230,00 грн., у тому числі за 2016 р. у сумі 2 365 230,00 грн.;

Позивач не погодився із висновками контролюючого органу та подав заперечення до акту № 737/20-40-15-03-08/40108955 від 12.11.2019 року "Про результати документальної позапланової перевірки Управління поліції охорони Харківської області (податковий номер 40108955) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.30.2019 р."

За результатами розгляду заперечень позивача, контролюючий орган дійшов висновку про наявність порушення чинного податкового законодавства позивачем та склав податкове повідомлення рішення № 03 від 03.12.2019 р., відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 425 742,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 106 435,50 грн. (т.1 а.с.18, 64 65).

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено порушення позивачем податкової дисципліни і, як наслідок, правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Підпунктом п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Пунктом 135.1 ст.135 ПК України зазначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно із п. 6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

В силу вимог п. 7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійсненні. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами (п.8 П(С)БO 16).

Відповідно до п.9 П(С)БO 16 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

За правилами п.11 П(С)БO 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), яка входить до складу витрат, складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. В свою чергу, до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загально-виробничі витрати.

Для розрахунку податку на прибуток підприємство використовувало первині документи та регістри бухгалтерського обліку, що є основою для розрахунку таких податків, як податок на додану вартість, податок з доходів фізичних осіб, військового збору.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 вказаного Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено судом, з метою здійснення своїх правоохоронних функцій у 2016 році на балансі позивача перебувало закріплене за ним на праві оперативного управління державне рухоме майно - службові легкові спеціальні автомобілі у кількості 123 штук різних марок, згідно наданого до матеріалів справи переліку, які цілодобово використовувалися позивачем для здійснення патрулювання у групах затримання та нарядах з охорони об`єктів у м. Харкові, Харківській області, а також на різних об`єктах ДК "Укргазвидобування", ДП "Укртрансгаз" у Луганській, Донецькій, Полтавській, Дніпропетровській областях. Строк безперервної експлуатації Позивачем 90% з цих автомобілів перевищує п`ять років, а у 50% - десять років.

Згідно із договором від 04.05.2016 р. № 255 позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолит" на умовах оренди у період з квітня по грудень 2016 року були отримані в користування 8 шт. автомобілів підвищеної прохідності марки ВАЗ-2121 різних модифікацій.

Забезпечення цілодобової працездатності такої кількості службових автомобілів позивача протягом квітня-грудня 2016 року (дев`ять місяців підряд) без проведення їх технічного обслуговування і ремонту на станціях технічного обслуговування, без закупівлі окремих запасних частин для здійснення незначних ремонтних робіт автотранспорту персоналом позивача було неможливим.

Згідно із вимогами Закону України "Про здійснення держаних закупівель" у період з грудня 2015 року по квітень 2016 року позивачем було проведено три процедури відкритих торгів на закупівлю послуг з технічного обслуговування автомобілів (код по ДК 016-2010 - 45.20.1), по підсумках яких між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнолит" було укладено договори від 16.02.2016 № 77, від 1.04.216 № 231, від 18.04.2016 № 238 та одна процедура відкритих торгів на закупівлю запасних частин до автомобілів (код по ДК 016-2010 - 29.32.3), по підсумках якого між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнолит" було укладено договір від 25.02.2016 № 94 , що підтверджено доданими до матеріалів справи копіями договорів та інформація з веб-сайту Уповноваженого органу по всіх закупівлях).

По всім вказаним вище договорам у період з квітня по грудень 2018 року позивачем зі свого банківського рахунку на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолит" в безготівковому порядку було проведено оплату наданих послуг технічного обслуговування і ремонту та оплату придбаних ТМЦ на загальну суму 2777376,00 грн., з яких ПДВ в сумі 462896,00 грн. (загальна кількість платежів 485), що підтверджується наданими до справи рахунками на оплату, видатковими накладними на придбаний товар, актами виконаних робіт за надані послуги, довідками, специфікаціями, протоколами узгодження договірних цін, звітами про виконання договорів, звітами про рух грошових коштів, реєстрами, податковими накладними, оборотно-сальдовими відомостями, відомостями по дуальним рахункам, деклараціями з податку на прибуток та податку на додану вартість та інші.

Судом встановлено, що будь-яких закупівель автозапчастин для автомобілів, послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобілів у період з квітня по грудень 2016 року позивач у будь-яких інших осіб (крім Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолит") не проводив.

Копії всіх документів, на які є посилання вище надані до ГУ ДПС у Харківській області та при проведенні перевірки вони були враховані, що не спростовано відповідачем.

Окрім того, слід зазначити, що зазначена господарська операція позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнолит" вже досліджувалася судом в межах адміністративної справи № 520/9803/18, за результатами розгляду якої суд дійшов висновку, що усі відносини позивача із Товариством з обмеженою відповідальністю носять реальний характер (т. 1 а.с. 66 76). Зазначене рішення набрало законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт отримання позивачем товарів чи послуг, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача. Первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованого позивачем податку, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування на податку на прибуток.

З приводу доводів податкового органу щодо ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних, а також сертифікатів походження товару, колегія суддів зазначає, що транспортні документи не є первинними документами, які доводять факт або реальність господарської операції з придбання товару, оскільки транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.02.19 у справі №813/1049/16.

Також колегія суддів зазначає, що відсутність сертифікатів якості або інших документів, що свідчили б про якість та походження придбаних товарів, не свідчить про відсутність документів первинного бухгалтерського чи податкового обліку, зберігання яких є обов`язковим для платника податку. Наявність або відсутність сертифікатів якості або відповідності при поставці товарів має значення виключно для подальшої їх реалізації, а не при їх використанні у власній господарській діяльності, а тому така обставина не може впливати на оподаткування спірних операцій.

Посилання податкової інспекції на відсутність у ТОВ "МАГНОЛИТ" об`єктивної можливості для виконання поставки товарів в силу браку персоналу та відсутності зареєстрованих складських приміщень, судом відхиляються, оскільки такі висновки податковим органом зроблені виключно шляхом аналізу податкової звітності контрагента позивача.

Проте, укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки, і може здійснюватись за договорами цивільно-правового характеру.

У свою чергу, основні та транспортні засоби можуть перебувати у контрагентів на праві оренди або лізингу.

Суд також наголошує, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи умови для отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи визнання понесених витрат.

Крім того, чинним законодавством не передбачено кількісного показника щодо наявності трудових ресурсів, зареєстрованих власних основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, що була б достатньою для фізичної та технічної можливості виконання умов наведених договорів.

З приводу посилання контролюючого органу на інформацію з ЄРПН, згідно із якою встановлено невідповідність придбаного та реалізованого у подальшому позивачу товару у ланцюгу постачання, колегія суддів зазначає, що правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за обставин даної справи й відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання контролюючого органу на отриману податкову інформацію щодо ТОВ "МАГНОЛИТ" та його контрагентів, як критерій оцінки реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "МАГНОЛИТ", оскільки податкова інформація, не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжує для нього будь-яких обов`язків. Така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Судження контролюючого органу про нікчемність угод є висновком тільки контролюючого органу.

Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 08.08.2018 року по справі №820/4428/17 (адміністративне провадження №К/9901/51373/18), від 06.11.2018 року по справі №822/551/18 (адміністративне провадження №К/9901/61751/18).

Таким чином, доводи, що наведені в акті перевірки не є достатніми для притягнення позивача до фінансової відповідальності, оскільки не є належними та допустимими доказами порушення позивачем приписів податкового законодавства.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в ході судового розгляду справи належним чином не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.12.2019 р. № 3 про збільшення суми грошових зобов`язань Управління поліції охорони в Харківській області з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, 11020100 на суму 532 177,50 грн., у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Управління у повному обсязі.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року по справі № 520/13239/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 05.10.2020 року