Справа № 440/1555/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 440/1555/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 23.06.20 року по справі № 440/1555/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Державної податкової служби України

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області в особі Миргородського управління, в якому просила суд:

- зобов`язати ДПС України не вносити про ОСОБА_1 інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків і інші форми) та зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації - згідно дії норм статей 28, 294, 296 Цивільного кодексу України;

- зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області в особі Миргородського управління вести облік Щербань Т.О. як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме, за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і місцем реєстрації, знищити інформацію про ОСОБА_1 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами, а також зробити у паспорті ОСОБА_1 на сторінці 7 або 8, або 9 запис про наявність права здійснювати будь які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що в порушення вимог Податкового кодексу України та не зважаючи на її заяви, особистий кодифікатор контролюючим органом відносно неї не знищується, її облік, як платника податків, ведеться за номером і серією паспорта громадянина України, що являється замінником податкового номеру і сформований таким чином: дві літери серії паспорту комп`ютерною програмою забезпечення переводиться у чотири цифри і далі до них приєднується шість цифр номеру паспорта, тобто формується новий десятизначний цифровий кодифікатор. З такою формою обліку позивач категорично не погоджується, оскільки остання є віруючою людиною та вірним чадом Української Православної Церкви, сповідує православну релігію, а також намагається у своєму житті дотримуватися православного способу життя, про який вчить і настановляє Православна Церква, для того щоб заслужити вічне життя в Царстві Небесному. Відтак, на виконання своїх обов`язків, з огляду на порушення норм чинного законодавства контролюючими органами, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та свобод, гарантованих Конституцією, міжнародним та українським законодавством, зокрема, права під власним ім`ям - жити та виконувати обов`язки перед державою без застосування цифрового номера, права відмовитися від нього.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Державну податкову службу України не вносити про ОСОБА_1 інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків і інші форми) та зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації - згідно дії норм статей 28, 294, 296 Цивільного кодексу України.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області в особі Миргородського управління вести облік Щербань Тамари Олексіївни як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме, за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і місцем реєстрації, знищити інформацію про ОСОБА_1 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана під час реєстрації даних податковими органами, а також зробити у паспорті ОСОБА_1 на сторінці 7, 8 або 9 запис про наявність права здійснювати будь які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ГУ ДПС у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 надіслала до контролюючого органу заяву за вх.№Щ/1883/ДЗН/16-31-55-70 від 13.11.2019 з проханням вилучити всю інформацію про неї з ДРФО, обліковувати її за прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, проставити відмітку в паспорті про наявність права вчинення певних дій без цифрового ідентифікатора. У відповідь на вказану заяву контролюючим органом ОСОБА_1 надано відповідь за вих.№Щ/1148/16-31-55-70 від 14.11.2019 про необхідність подання повідомлення форми №1П та роз`яснено порядок такого подання. 23.12.2019 ОСОБА_1 в порушення порядку подання повідомлення форми №1П надіслала поштою без заповнення обов`язкових реквізитів, необхідних для обліку її за серією та номером паспорта та без пред`явлення паспорта громадянина України. Крім того зазначає, що ГУ ДПС у Полтавській області не має ні законодавчої ні технічної можливості вилучити інформацію з Державного реєстру або вносити її в тому вигляді, в якому зобов`язано рішенням суду першої інстанції.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державною податковою службою України подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за приписами Податкового кодексу України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт. Таким чином, чинним законодавством України не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків виключно за прізвищем, іменем, по батькові роком народження і місцем реєстрації.

У відзиві на апеляційні скаргі позивач зазначає про неприпустимість примушення громадян до прийняття і використання цифрових ідентифікаторів, а також електронних технологій, незаконності збирання конфіденційної інформації про людину без її згоди, а також створення підстав відмови віруючому громадянину у можливості взяття участі у загально-громадському житті у державі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України, станом на 14.04.2020 ОСОБА_1 зареєстрована у центральній базі даних Державного реєстру, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки настоятеля Різдво-Богородичної Української Православної Церкви протеієрея Василя Фазана від 28.02.2020, ОСОБА_1 дійсно являється прихожанкою Різдво-Богородичної Української Православної Церкви в смт Велика Багачка.

ОСОБА_1 звернулася до Великобагачанської ДПІ Миргородського управління ГУ ДПС у Полтавській області із заявами від 03.11.2019 та 11.11.2019, в яких просила залишити за нею право жити за власним ім`ям, вилучити всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, зберегти за нею форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження (згідно зі статтями 28, 294, 296, 301 Цивільного кодексу України), проставити відмітку у її паспорті (на сторінках 7, 8 або 9) про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового ідентифікатора, а саме, ІІН, серія та номер паспорта, номер облікової картки платника податків та ін.

Поряд з цим, позивач звернулася до ДФС України із заявою від 11.11.2019, в якій просила не вносити про неї інформацію до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, зберегти за нею форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження згідно статей 28, 294, 296 Цивільного кодексу України.

Листом від 14.11.2019 №Щ/1148/16-31-55-70 Миргородське управління ГУ ДПС у Полтавській області проінформувало ОСОБА_1 про те, що пунктами 70.1, 70.5 статті 70 Податкового кодексу України визначено, що облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт. На виконання пункту 70.5 статті 70 Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, яким встановлено форму повідомлення і порядок його подання до податкового органу.

В свою чергу, ДПС України листом від 26.11.2019 №1654/Щ/99-00-02-02-01-14 проінформувала ОСОБА_1 про те, що на сьогодні Податковим кодексом України передбачається два способи ведення обліку фізичних осіб платників податків в Державному реєстрі: за реєстраційними номерами облікових карток платників податків або за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта). Відтак, контролюючі органи не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами.

У подальшому, 11.12.2019 безпосередньо, а 27.12.2019 засобами поштового зв`язку, до Миргородського управління ГУ ДПС у Полтавській області були подані повідомлення за формою №1П від 11.12.2019 та від 23.12.2019 із вказаними даними ОСОБА_1 ..

Відповідно до письмових пояснень від 17.06.2020 №168 контролюючий орган відмовив у прийнятті вказаних повідомлень у зв`язку з неповним заповненням їх рядка щодо реквізитів документа, на підставі якого заповнюється повідомлення (паспорт або інший документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше).

Не погоджуючись із зазначеним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 63.1 статті 63 Податкового кодексу України).

Пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

За приписами пункту 63.5 статті 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 63.7 статті 63 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі статтею 70 Податкового кодексу України облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Водночас, згідно статті 294 Цивільного кодексу України фізична особа має право на ім`я. А згідно положень статті 296 Цивільного кодексу України передбаченим також є право фізичної особи на використання свого імені у всіх сферах своєї діяльності.

Положеннями статті 28 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, за своїм змістом положення частини другої статті 22 Конституції України передбачають, з одного боку, обов`язок держави гарантувати конституційні права і свободи, як права на використання свого імені у всіх сферах діяльності, а з другого утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування конституційних прав і свобод.

Зазначене трактування відповідає правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 29.12.1999 №11-рп/99 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 24, 58, 59, 60, 93, 190-1 Кримінального кодексу України в частині, що передбачає смертну кару як вид покарання (справа про смертну кару).

Разом з тим, доцільно зауважити, що, як зазначено у пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У висновках постанови Великої палати Верховного суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17, зазначено, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативными і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями частини другої статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Водночас статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що Україна як демократична і правова держава закріпила принцип поваги і непорушності прав та свобод людини, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави. При цьому, конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі немайнових прав, до яких відноситься також право на використання свого імені у всіх сферах своєї діяльності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року по справі № 440/1555/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.10.2020 року