Справа № 520/6609/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 520/6609/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.07.20 року по справі № 520/6609/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністратвиним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №302 від 29.04.2020 року в частині застосування до майора поліції, ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №32 від 07.06.2019 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади. Позивач вважає оскаржуваний наказ в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню як протиправний, оскільки, обставини, які були відображені у висновках службового розслідування не відповідають дійсності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №302 від 29.04.2020 в частині застосування до майора поліції, ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ НП в Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач при прийнятті спірного наказу про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 діяв в порядку, спосіб та у межах встановлених чинним законодавством, твердження позивача про не дослідження при службовому розслідуванні всіх обставин події спростовуються встановленими фактами службового розслідування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.11.2015 року проходить службу в органах Національної поліції України.

Наказом Головного управління національної поліції в Харківській області №438/о/с від 27.12.2019 призначений на посаду старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Харківській області.

07.04.2020 року на адресу Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла доповідна записка заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області полковника поліції Тюріна В.О. №2410/119-12/02-2020, який доповів про конфлікт між поліцейськими ГУ НП в Харківській області та групою невідомих чоловіків, що виник 06.04.2020 року о 20:30 год. на проїжджій частині перехрестя вул. Піскунівської та провул. Піскунівському в м.Харків, в результаті чого начальник УКР ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Також повідомив, що в діях поліцейських ГУНП в Харківській області можливі ознаки дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим просив призначити службове розслідування.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області №732 від 07.04.2020 призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейським ГУНП в Харківській області з метою встановлення наявності або відсутності в діях поліцейських ГУНП в Харківській області факту порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували його вчиненню, забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин травмування на підставі ст.14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 від 15.03.2018 №2337-VІІ та на виконання вимог абзацу 4 п.2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, п.5 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893.

Наказ про призначення службового розслідування позивачем до суду чи посадової (службової) особи поліції вищого рівня не оскаржувався.

У ході службового розслідування була опитана низка осіб, у тому числі і позивач, котрий надав особисті письмові пояснення 13.04.2020, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 як із фактом призначення службового розслідування, так і з предметом службового розслідування.

Висновком службового розслідування відносно поліцейських ГУНП в Харківській області від 28.04.2020 встановлено, що 06.04.2020 о 20 год. 17 хв під час слідування з боку вул.Чеботарської при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг провул.Піскунівський - вул.Піскунівська, водій службового автомобіля підполковник поліції ОСОБА_3 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу" розділу 3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбувся контакт переднього бампера транспортного засобу із задніми лівими дверима, крилом та бампером автомобіля ВАЗ-21121, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Після цього автомобіль "Шкода Октавія" зупинився та залишився стояти посеред перехрестя. Автомобіль ВАЗ-211121 зупинився справа від перехрестя на узбіччі проїжджої частини вул.Піскунівської. У салоні зазначеного автомобіля знаходилась дружина водія - ОСОБА_5 , та громадянин ОСОБА_6 . Із зазначених транспортних засобів вийшли водії та між ними відбувся конфлікт з приводу наявності вини з їх боку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

О 20 год 41 хв 06 квітня 2020 року до місця пригоди прибув автомобіль "Ауді А6", н.з. НОМЕР_2 , з якого вийшли два громадянина та направились до службового автомобіля "Шкода Октавія", де перебували поліцейські разом з громадянами автомобіля ВАЗ-21112. У ході спілкування поліцейських з двома невідомими особами, що тривало не більше 10-15 секунд, одним з них зненацька наніс два удари в обличчя начальнику УКР ГУНП в Харківській області полковнику поліції ОСОБА_2 , який на той час лежав на проїжджій частині та не міг самостійно підвестися. Між поліцейськими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з одного боку, та приблизно чотирма невідомими громадянами, з іншого боку, виникла бійка, після чого невідомі особи сіли в автомобіль "Ауді" та залишили місце пригоди.

За фактом порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_1 висновком службового розслідування встановлені наступні обставини.

Так, 06.04.2020 старший оперуповноважений УКР ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 перебував на добовому чергуванні у складі СОГ ГУНП в Харківській області з табельною вогнепальною зброєю. Приблизно о 20.42 він отримав повідомлення про конфлікт громадян біля магазину "Карусель" м. Харкова. З наданих ОСОБА_1 письмових пояснень встановлено, що вказаний конфлікт він також спостерігав у вікно службового кабінету, який знаходиться за адресою: вул. Ярославська буд.1/29, м.Харкова. З даного приводу майор поліції ОСОБА_1 зателефонував за номером "102" за допомогою мобільного телефону з номеру НОМЕР_3 до відділу служби "102" УОАЗОР ГУНП в Харківській області, який розташований за адресою: вул. Ярославська буд.1/29, м.Харкова. Відповідно до відомостей, які містяться в схемі оповіщення добового наряду ГУНП в області, номер телефону НОМЕР_3 значиться за старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в області ОСОБА_1 .

У телефонній розмові тривалістю 56 секунд майор поліції ОСОБА_1 проінформував оператора служби "102" про напад людей із застосуванням балончиків та просив швидкого направлення на місце події екіпажу поліції. Із запису телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором служби "102" вбачається, що майор поліції ОСОБА_1 звернувся до оператора відділу служби "102", однак не назвав свого прізвища, посади, спеціального звання та про перебування на чергуванні у складі СОГ ГУНП в Харківській області. Інформація про повідомлену подію зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал СО) Холодногірського ВП за №6872.

Вказане повідомлення було передано екіпажу "КУПОЛ-3104" управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Опитані інспектор та поліцейський взводу №2 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_10 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_11 пояснили, що 06.04.2020 з 20.00 вони несли службу у складі екіпажу "Купол - 3104". Близько 20.42 на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що за адресою: провул. Піскунівський, 4, м.Харкова , якийсь конфлікт. Анкетних даних заявника вказано не було, зазначено лише номер мобільного телефону НОМЕР_3 . Одразу після отримання повідомлення молодший лейтенант поліції ОСОБА_11 зателефонував за вказаним номером телефону, де, відповівши, чоловік повідомив йому, що конфлікт вже вичерпано та на місці вже присутні працівники поліції. Свого прізвища або інших відомостей чоловік не повідомив.

У подальшому дисциплінарною комісією у ході вивчення відеозаписів з вуличної відеокамери, розташованої на перехресті вул.Піскунівської та пров.Піскунівського м.Харкова, та матеріалів службового розслідування встановлено наступне.

О 20.49 на місце пригоди прибув наряд групи швидкого реагування у складі поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , старших сержантів поліції ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на службовому автомобілі ВАЗ-21099, н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні), які знаходилися на службі, в однострої, з табельною вогнепальною та автоматичною зброєю.

О 20.56 на місце пригоди прибули поліцейські екіпажу "КУПОЛ-3104" УПП в Харківській області ДПП НПУ на службовому автомобілі "Тойота Пріус".

Опитаний старший інспектор з ОД ЧЧ УОАЗОР ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_15 пояснив, що 06.04.2020 він заступив на добове чергування. Близько 00 год 03 хв 07.04.2020 на лінію "102" УОАЗОР ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення лікаря Харківської обласної клінічної лікарні про те, що до них за наданням допомоги звернувся начальник УКР ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 з діагнозом: множинні забої обличчя, стан здоров`я задовільний, та на той час проходив медичне обстеження. Зі слів останнього, у нього виник конфлікт з невідомими особами поблизу Центрального ринку, по вул.Піскунівській м.Харкова. Після отримання інформації про подію повідомлено керівництво ГУНП в Харківській області та чергового Національної поліції України. Подробиці події та особи, які були присутні під час конфлікту, підполковнику поліції ОСОБА_15 відомі не були. Про те, що інформація про вказані події раніше надходила на лінію "102" УОАЗОР ГУНП в Харківській області та зареєстрована до ЖЄО Холодногірського ВП №6872 о 20.48 з кодуванням "інша подія", йому стало відомо 10.04.2020. Зазначене повідомлення не містило інформації про конфлікт за участі поліцейських та відсутні дані заявника.

07.04.2020 СУ ГУНП в Харківській області відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за №0000401 за попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.345 КК України, 10.04.2020 кваліфікацію правопорушення змінено на ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім цього, комісія вважає, що в ході подій, що трапились 06.04.2020 року на перехресті доріг провул.Піскунівський - вул.Піскунівська ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимоги ч.3 стю18 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 та 7 ч.1 р. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) НП України, затвердженої МВС України від 16.02.2018 №111, зареєстрованим Міністерством юстиції України 28.03.2018 за №371/31823; п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194, за що до останнього слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

З посиланням на висновок службового розслідування, Головним управління Національної поліції в Харківській області видано наказ №302 від 29.04.2020, п.2 якого до майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

З вказаним наказом позивач ознайомлений 04.05.2020 року, що підтверджується його особистим підписом.

Не погоджуючись зі спірним наказом відповідача в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі за текстом - Статут).

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до статті 19 "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За визначенням ч.1 ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У силу ч.3 ст.1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

А відповідно до статті другої, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, при цьому службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається дотриманням законності і статутного порядку.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч.2 ст.14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч.1 ст.14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Частиною 1 ст.18 Статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Так, ч.2 ст.18 Статуту передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що гарантоване п.12 ч.1 ст.1 і ч.2 ст.18 Статуту право поліцейського на участь у службовому розслідуванні кореспондується з проголошеним п.9 ч.2 ст.2 КАС України правом особи на участь у процедурі прийняття адміністративним органом владного управлінського рішення.

Матеріалами справи встановлено, що позивач був обізнаний з фактом призначення службового розслідування за подіями 06.04.2020 року.

13.04.2020 під час надання особистих письмових пояснень позивач продемонстрував обізнаність з предметом службового розслідування.

Стосовно порушення позивачем підпунктів 1 та 7 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах Національної поліції України), затвердженої наказом МВС №111 від 16.02.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за №371/31823, що виразилось у неналежному реагуванні на інцидент та неповідомленні про нього черговій службі вищого рівня, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах Національної поліції України), затвердженої наказом МВС №111 від 16.02.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за №371/31823 (далі за текстом - Інструкція №111 від 16.02.2018, чинної на час здійснення спірних правовідносин) органи (підрозділи) поліції та їх посадові особи під час реагування на правопорушення або події повинні здійснювати:

1) реагування на всі повідомлення про правопорушення або події, інформація про які отримана в будь-який спосіб, направлення на місця подій сил і засобів поліції, необхідних для захисту прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяння їх реалізації;

2) підтримання постійної готовності сил і засобів Національної поліції України до реагування на правопорушення або події;

3) орієнтування всіх видів нарядів про вчинення кримінальних та інших правопорушень, прикмети осіб, які їх учинили, об`єкти посягань;

4) особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, попередження чи припинення правопорушень, виявлення та затримання осіб, які їх учинили, усунення негативних наслідків правопорушень або подій;

5) організацію обміну інформацією та взаємодії з іншими правоохоронними органами, органами державної влади та місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності під час реагування на правопорушення або події;

6) особисту безпеку працівників поліції, організацію їх навчання щодо дій у типових та екстремальних ситуаціях;

7) оперативне інформування чергових служб вищого рівня, інших органів державної влади, підприємств, установ, організацій, до компетенції яких відноситься питання надання допомоги громадянам, які звернулись з відповідною заявою або повідомленням до органу (підрозділу) поліції.

Колегія суддів зазначає, що пункт 1 розділу II зазначеної Інструкції №111 від 16.02.2018 є загальним та визначає основні завдання органів (підрозділів) поліції щодо реагування на правопорушення в цілому та без конкретизації відповідальних осіб та алгоритму їх дій в залежності від займаної посади в структурі органів Національної поліції.

При цьому, виходячи із визначення поняття оперативного реагування, наведеного в абз. 7 п. 2 розділу І Інструкція №111 від 16.02.2018, останнє представляє собою сукупність скоординованих дії чергової служби, нарядів патрульної поліції, груп реагування патрульної поліції та інших нарядів, спрямовані на організацію невідкладного прибуття працівників поліції до заявника або на вказане місце події з метою припинення правопорушення, установлення особи та затримання ймовірного правопорушника, збереження слідів злочину, а також надання допомоги потерпілим особам у межах повноважень поліції.

Відповідно до положень Розділу III Інструкція №111 від 16.02.2018 організація роботи з питань приймання і реєстрації заяв та повідомлень про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та організацію реагування на них покладається на працівників підрозділу "102" та диспетчерів.

Згідно із пунктом 1 Розділу III Інструкції №111 від 16.02.2018, працівники підрозділів "102" та диспетчери розміщуються в приміщеннях ГУНП. Приймання екстрених викликів підрозділом "102" здійснюється централізовано зі всієї території обслуговування відповідного ГУНП. Кожен працівник підрозділу "102" і диспетчер чергової зміни забезпечуються відповідними автоматизованими робочими місцями та повинні мати авторизований доступ до системи ІПНП.

Відповідно до підпункту 6 пункту 10 Розділу III Інструкції №111 від 16.02.2018 на працівника підрозділу "102" покладається обов`язок щодо автоматичного передання в електронній інформації, внесеної до ІПНП, для реагування працівникам поліції, уповноваженим здійснювати організацію реагування на правопорушення або події.

Згідно підпунктів 5 та 6 пункту 13 Розділу III Інструкції №111 від 16.02.2018 на диспетчера покладено обов`язок призначати та направляти на місце події наряд поліції або окремого поліцейського, а у разі відсутності вільного наряду поліції уживати заходів щодо направлення на місце події (з повідомленням оперативного чергового) СОГ, нарядів поліції охорони, інших поліцейських або будь-яких інших нарядів.

Також, відповідно до положень Розділу IV Інструкції №111 від 16.02.2018, повноваженнями щодо направлення на місце вчинення правопорушення працівників поліції наділені оперативні чергові ТВП.

Так, відповідно до підпунктів 3 та 5 пункту 2 Розділу IV Інструкції оперативний черговий, отримавши телефоном повідомлення про правопорушення або подію (електронне повідомлення від працівника підрозділу "102" через систему ІПНП), оперативний черговий ТВП зобов`язаний:

- за погодженням з диспетчером направити на місце вчинення правопорушення або події наряд поліції, окремих працівників, а у разі вчинення кримінального правопорушення - СОГ;

- при отриманні від наряду поліції, який прибув на місце події, інформації про наявність ознак кримінального правопорушення, невідкладно направити на місце події СОГ, доповісти відповідальному по ТВП (начальнику СРПП), начальнику ТВП або особі, яка виконує його обов`язки, та внести відповідну інформацію до системи ІПНП.

В той же час, порядок організації дій працівників слідчо-оперативної групи (далі - СОГ) щодо реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події регламентовано розділом X вказаної Інструкції.

Так, даним розділом визначено, перелік заходів, які вчиняються працівниками та поліцейськими, що перебувають у складі СОГ, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) за допомогою планшетного пристрою або іншим шляхом завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію.

Слід зазначити, що позивач, перебуваючи 06.04.2020 на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ГУНП в Харківській області, не отримував від диспетчера або оперативного чергового в порядку визначеному даною Інструкцією завдань щодо здійснення реагування за фактом подій, які мали місце біля магазину "Карусель" за участю співробітників УКР ГУНП в Харківській області.

Як зазначено в матеріалах службового розслідування ОСОБА_1 безпосередньо на місці події не перебував, учасником даного конфлікту не був. Про даний інцидент позивач дізнався самостійно, так як останній трапився одразу біля будівлі УКР ГУНП в Харківській області за його основним місцем несення служби та про що ним невідкладно повідомлено підрозділ "102" за допомогою телефонного зв`язку.

Відповідно до приписів пункту 1 розділу VII Інструкції №111 від 16.02.2018, за організацію реагування на повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до чергової служби вищого рівня, інших органів державної влади відповідають начальники органів (підрозділів) поліції або особи, які виконують їх обов`язки.

Відтак, доводи відповідача щодо неналежного реагування ОСОБА_1 на правопорушення та неповідомлення про нього черговій службі вищого рівня є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України.

Стосовно порушення з боку ОСОБА_1 вимог ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, в частині неповідомлення оператору під час виклику "102" своїх персональних даних, посади та спеціального звання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

З системного та правового аналізу вищезазначеної норми Закону слідує, що положення даної статті регламентують загальний порядок комунікації та взаємодії поліцейського із особою - споживачем поліцейських послуг у сфері забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

В той же час, питання порядку взаємодії співробітників поліції із органами правопорядку, не входить у сферу регулювання ч. 3 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст.5 Закону України "Про Національну поліцію", поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС №100 від 08.02.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.03.2019 за №223/33194, передбачає обов`язок поліцейського незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний вжити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Вищезазначена правова норма не місить в собі такої обов`язкової умови, як надання поліцейським своїх персональних даних під час повідомлення підрозділу "102" про виявлене правопорушення.

З висновку службового розслідування встановлено, що на виконання вимог п.6 розділу II вищезазначеного Порядку, позивачем невідкладно, а саме о 20:42 год. 06.04.2020 повідомлено підрозділ "102" про інцидент, чим вжито достатніх заходів спрямованих на припинення правопорушення.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807.

Пунктом 4 Розділу V Порядку встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Так, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст.19 Дисциплінарного статуту, де, крім іншого, указано, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. (ч.3 ст.19).

Отже для дотримання правила юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, а також з метою додержання критеріїв законності рішень згідно з ч.2 ст.2 КАС України, відповідач повинен був у тексті спірного рішення обґрунтувати обраний до застосування вид дисциплінарного стягнення, ступінь тяжкості скоєного дисциплінарного проступку, заподіяну внаслідок проступку шкоду, попередню поведінку працівника, ставлення працівника до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації працівника, тощо.

Однак, вказані обставини не враховані відповідачем, а саме, особу позивача, попередню поведінку, ставлення позивача до служби, виключно позитивну службову характеристику безпосереднього керівника та начальника ОСОБА_1 , наявність заохочень за сумлінне несення служби, відсутність непогашених дисциплінарних стягнень позивача, не обґрунтовано вид накладеного дисциплінарного стягнення, у зв`язку з чим рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, набуло нездоланних дефектів змісту, є неспіврозмірним вчиненому, що вказує на його необґрунтованість.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при проведенні службового розслідування та при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій, факт неналежного виконання позивачем своїх обов`язків та грубого порушення службової дисципліни, яка була б несумісною з проходженням служби на займаній посаді не доведено відповідачем належними доказами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування п.2 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області №302 від 29.04.2020 про застосування до майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року по справі № 520/6609/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.10.2020 року