Справа № 200/5642/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2020 р. Справа№200/5642/20-а
Донецький окружний адміністративний суд в складі:Головуючого судді - Арестової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача - Шевченко Сергія Анатолійовича про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі № 200/5642/20а за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,
Представник позивача, Шевченко Сергій Анатолійович звернувся до суду з заявою про прийняття додаткового рішення у справі № 200/5642/20а для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 5 000, 00 гривень.
Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2019 року задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадасту у Донецькій області № 2816-СГ від 28 квітня 2020 про відмову ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадасту у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11 березня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безплатно у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території с. Малинівка Слов`янського району Донецької області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини другої, третьої вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Рішення було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому проваджені.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Мотивуючи подану заяву щодо ухвалення додаткового судового рішення у справі, позивач зазначає, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вбачається з заяви, позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, пов`язані із прибуттям представників позивача до суду.

Позивач надає суду договір про надання правової допомоги на професійну правничу допомогу від 01 червня 2020 року, предметом якого Клієнт (ОСОБА_1) уповноважує Адвоката (Шевченко Сергій Анатолійович) скласти позовну заяву до Донецького окружного адміністративного суду про визнання протиправним наказу 2816-СГ від 28.04.2020 року Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та його зобов`язання повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та предстати інтереси.

Вартість послуг Адвоката складає 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень.

Відповідно до Акту прийому передачі виконаних робіт від 09 червня 2020 року Адвокат Шевченко С.А. по договору на професійну правничу допомогу від 01 червня 2020 року виконав та передав ОСОБА_1 наступні послуги:

- вивчення документів клієнта - 1 година;

- вивчення законодавства та судової практики - 2 години;

- пошук та роздруківка рішень на сайті Головного управління Держгеокадастру - 0, 5 години;

- складання адвокатського запиту до міськрайонного управління стосовно доповідної записки - 0, 5 години;

- пошук та роздруківка із публічної кадастрової карти схем земельних ділянок, які долучаються до позовної заяви - 1 година;

- складання позовної заяви - 3 години;

- формування пакету документів із роздруківкою відповідних копій документів - 2 години.

Зазначено, що час, який витрачено при наданні професійної правничої допомоги склав 10 годин, вартість послуг - 5 000, 00 гривень.

Відповідно до квитанції від 04 червня 2020 року Адвокат Шевченко Сергій Анатолійович прийняв від ОСОБА_1 гонорар в розмірі 5 000, 00 гривень.

Надаючи правову оцінку доказам на підтвердження заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2,3 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Визначальним в адміністративному судочинстві за ст. 6 КАС України є принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та встановлюють зміст і спрямованість діяльності держави, а тому, при вирішенні справ суди повинні в першу чергу застосовувати саме принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, враховуючи предмет спору, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, тотожність правової позиції позивача, частковість задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 гривень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 904/1600/19.

Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн., які сплачені у відповідній сумі.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, а не вирішення питання про судові витрати є підставою для прийняття додаткового рішення, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача - Шевченко Сергія Анатолійовича про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі № 200/5642/20а за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення буде складено у повному обсязі та підписано 06 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова