Справа № 640/17051/19
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Київ № 640/17051/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Київської митниці Держмитслужби
пропро визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів

Прийняв до уваги наступне

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2019/000097/2 від 22.08.2019;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені митні платежі в сумі 28 100, 00 грн.

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрати понесені у зв`язку з проведенням експерти Київським науково-дослідницьким інститутом судових експертні у розмірі 1 695,60 грн та витрати понесенні із обслуговуванням транспортного засобу в зоні митного контролю у розмірі 3 720,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у прийнятті поданої декларантом митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, незважаючи на подання усіх необхідних документів, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаного ним автомобіля та обраний метод її визначення (основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції), та шляхом прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів безпідставно визначив митну вартість автомобіля, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, за другорядним методом (резервним), що призвело до збільшення відповідачем митної вартості товару.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних, оскільки позивачем надано для митного оформлення неповний пакет документів, а саме: не було надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. Оскільки, автомобіль купувався за кордоном, на момент подачі до митного оформлення документів до митниці в Києві мали бути подані банківські платіжні документи, однак такі документи митниці не подавались. Митниці також не були подані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України, як передбачено п.6 ч.2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, митниці не поданні страхові документи, а також документи, шо містять відомості про вартість страхування, що передбачено п.8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач придбав пасажирський автомобіль MERCEDES V-KLASSE, 250CDI, бувший у користуванні, торгівельної марки MERCEDES-BENZ, модель V-KLASSE, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, об`єм двигуна 2143 смЗ (дизель), ідент.№ кузовa(VIN) НОМЕР_1 , колісна формула 4X2, загальна кількість місць, включаючи водія 8, екологічний клас EURO 6, тип кузова -мінівен, колір - коричневий, призначення - для особистих потреб, пасажирський автомобіль для використання по дорогах загального використання. Країна виробництва -ES. Виробник «Daimler AG» у офіційного представника у Німеччині.

15.08.2019 з метою митного оформлення автомобіля позивачем подано на митний пост "Столичний" декларацію № UA100110/2019/147453, відповідно до якої митну вартість визначено за першим методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, в розмірі 25 630,25 євро.

До декларації були додані також інші документи, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної митної декларації, а саме:

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2019/233456 від 13.08.2019;

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 17.04.2015, НОМЕР_4 від 27.03.2015;

договір про надання послуг митного брокера №12082019/1 від 12.08.2019;

паспортні документи ОСОБА_1 ;

інші некласифіковані документи.

Під час перевірки даних до митного оформлення документів, відповідачем встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку із цим, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме:

1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які місять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митною оформлення;

2) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, о також документи, що містять відомості про вартість страхування;

3)транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

4) виписку з бухгалтерської документації,

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями;

7) договір (угоду, контракт з третіми особами;

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов угоди.

9) копія МД країни відправлення.

10) за бажанням декларанта інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

У зв`язку з чим, як вказує позивач, він був змушений звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновок експертного дослідження щодо вартості нерозмитненого бувшого у використанні автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель V-KLASSE, 2015 року випуску, об`єм двигуна 2143 смЗ (дизель), ідент.№ кузовa(VIN) НОМЕР_1 , було надано представникам Київської міської митниці ДФС.

В подальшому, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 22.08.2019 № UA100110/2019/000097/2.

Прийняте рішення про коригування митної вартості обґрунтоване неподанням декларантом всіх основних та запитуваних документів та те, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012).

Згідно із частиною першою статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Згідно частин першої, другої, третьої статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, пункту 1 частини шостої статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Згідно статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини першої митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини першої цієї статті).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини другої статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша цієї статті).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про митну вартість, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (надалі - Порядок №631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Орган доходів і зборів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Нормами частини шостої статті 53 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У спірному рішенні про коригування митної вартості №UА100000/2019/000275/2 від 09.08.2019 зазначено, що заявлена митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана з наступних причин. Документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових, митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме:

1) до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення);

2) до митного оформлення не надано транспортні документи (Автотранспортна накладна, коносамент та ін.), що не дає змоги перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі;

3) до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість транспортування оцінюваного транспортного засобу.

Відповідно до частини другої статті 55 та глави 4 Митного кодексу України декларанта повідомлено про його право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.

За нормами статей 57-58 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або невизначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд звертає увагу, що згідно повідомлення уповноваженої особи декларанта, на вимогу митниці не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а також додаткові документи, визначені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України

Із наведених у частині другій статті 53 Митного кодексу України документів позивачем, а саме з інвойсу вбачається, що компанія «Autohaus Anders GmbH» продала, а ОСОБА_1 придбав вище зазначений автомобіль за 25 630,25 євро.

Тобто, операція купівлі-продажу імпортованого транспортного засобу проводилась між фізичною особою: ОСОБА_1 та юридичною особою: компанією «Autohaus Anders GmbH», яка зобов`язана вести бухгалтерський облік всіх здійснених нею операцій.

Таким чином, здійснена позивачем оплата по виставленому компанією «Autohaus Anders GmbH» рахунку за придбаний транспортний засіб мала б бути підтверджена квитанцією про оплату, фіскальним чеком або іншим платіжним документом.

Однак, будь-які платіжні документи, які б підтверджували факт сплати позивачем коштів за придбаний транспортний засіб, як до митного оформлення, так і на вимогу митниці не були подані.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від №UA100000/2019/000097/2 від 22.08.2019 є законним та обґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності спірного рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100110/2019/000097/2 від 22.08.2019.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат понесених у зв`язку з проведенням експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертні у розмірі 1 695,60 грн та витрат понесених із обслуговуванням транспортного засобу в зоні митного контролю у розмірі 3 720,00 грн, суд зазначає наступне.

За змістом приписів ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.5 ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як зазначає сам позивач під час митного оформлення ним на вимогу представника Київської митниці ДФС надано висновок експерта, та в подальшому позивач поніс витрати в розмірі 3 720,00 грн за обслуговування транспортного засобу в зоні митного контролю, що фактично була сплатою за стоянку нерозмитненого з вини відповідача автомобіля на території митного контролю, відтак вказані витрати не пов`язані з розглядом розглядом справи, в розумінні ч.3 ст.132 КАСУ, внаслідок чого підстави для їх розподілу відсутні

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 )

Київська міська митниця ДФС (бул. Вацлава Гавела, 8-А, Київ, 03124, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.О. Арсірій