Справа № 320/6779/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6779/19 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04.07.2019 №UA125000/2019/000426/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, визначено його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявлено цей показник в декларації митної вартості, до яких додано усі необхідні документи для підтвердження ціни. На думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), в результаті чого протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням методу 2-г (резервний). Позивачем вказано на недотримання відповідачем порядку черговості застосування методів визначення митної вартості.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що під час митного контролю та митного оформлення позивачем було надано документи, при здійсненні аналізу яких виявлено відсутність усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також містять розбіжності. Крім того, у строк, встановлений нормами Митного кодексу України, позивачем надано додаткові документи не в повному обсязі. Водночас, подані декларантом додаткові документи, на думку відповідача, також не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості та містили розбіжності. При цьому, відповідач зауважив, що застосовуючи резервний метод, він користувався ціновою базою ЄАІС ДФС, що використовувалася при винесенні оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до ч.1 ст.53 МК України, містять розбіжності та не надано відомостей щодо числових значень складових митної вартості. З наданих позивачем документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів, тому застосування резервного методу та визначення митної вартості товару є виправданим та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (Покупець) та AIMON GROUP LIMITED (Постачальник) укладено контракт № 2000 від 01.04.2019.

Згідно із п. 1.1 Контракту, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар в асортименті, кількості і за ціною, що визначені в виставлених Постачальником інвойсах, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар.

Відповідно до п. 2.1 Контракту, поставка здійснюється відповідно до умов Інкотермс 2010. Безпосереднє місце поставки зазначається в кожному інвойсі окремо. Постачальник зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту, а також завантажити товар на транспортний засіб Покупця за свій рахунок.

Підпункт. 2.3.1 Контракту передбачає, що порядок оплати товару погоджується сторонами та вказується в інвойсі на кожну окрему партію товару. Інвойси підписуються постачальником в односторонньому порядку.

Під час імпорту товарів за Контрактом, зокрема, поставки за Інвойсом FZAMC19035A від 26.04.2019 (товар - посуд столовий/кухонний з кам`яної кераміки, що містить на своїй поверхні глазурування/покриття; країна походження - Китайська Народна Республіка, інвойсна вартість - 16498,20 USD), уповноважена особа ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» подала до Київської митниці ДФС митну декларацію від 10.06.2019 №UA125220/2019/707943 разом з декларацією митної вартості.

Митна вартість товарів, зазначених в Інвойсі FZAMC19035A від 26.04.2019 та декларації ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» визначена за першим (основним) методом, до її складу віднесено інвойсну вартість товару, витрати на транспортування та страхування, що відображено в декларації митної вартості.

Визначена та заявлена декларантом митна вартість товарів за декларацією від 10.06.2019 №UA125220/2019/707943 дорівнювала 0,79 USD за 1 кг імпортованого товару з кодом УКТЗЕД .

До митної декларації від 10.06.2019 №UA125220/2019/707943 позивачем додані такі документи:

- пакувальний лист № FZAMC19035A від 26.04.2019 (0271);

- інвойс від № FZAMC19035A від 26.04.2019 (0380);

- коносамент (Bill of lading) №SHZ2603268 від 01.05.2019 (0705);

- автотранспортна накладна (CMR) № 306650/3 від 05.06.2019 (0730);

- сертифікат про походження товару (certificate of origin) 19С4403А9865/00199 від 07.05.2019;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.06.2019 №7000 (3007);

- страховий поліс від 07.06.2019 №114466 (3530);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.04.2019 №2000 (m4100);

- Генеральний договір добровільного страхування від 15.05.2019 №101049808 (m4200);

- Договір перевезення від 07.11.2016 №1763 (m 4301).

Того ж дня, митний орган направив електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також-документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копію митної декларації країни відправлення;

- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також в електронному повідомленні митний орган вказав на розбіжності в поданому до оформлення інвойсі, зокрема, зазначив:

1) до оформлення не подано платіжні/банківські документи, які б підтвердили оплату товару за інвойсом від 26.04.2019 №FZAMC19035A, попри те, що оплата за товар, згідно даних інвойсу, здійснюється протягом 20 днів від дати інвойсу;

2) умови поставки в інвойсі від 26.04.2019 №FZAMC19035A FOB SHENZHEN, а за коносаментом від 01.05.2019 №SHZ2603268 порт завантаження - SHEKOU.

TOB «СІЛЬПО-ФУД» листом від 03.07.2019 за вих. №1081 надало додатково:

- прайс-лист продавця б/н від 01.03.2019 (3022);

- комерційну пропозицію від 02.04.2019 №02/04/2019 (9000);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 11.07.2019 №Ц-469 (3016); лист про комерційну таємницю б/н від 10.01.2019 (9000);

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №UAIM0319939 від 05.06.2019;

- виписка по рахункам №2600.6.01.0433515 від 28.05.2019;

- акт виконаних робіт до договору про перевезення від 05.06.2019 №UAIM0319939;

- платіжне доручення від 28.05.2019 №3406.

В зазначеному листі ТОВ «Сільпо-Фуд» повідомило митний орган про те, що частина запитуваних документів вже подавалася ТОВ «Сільпо-Фуд» разом з електронною митною декларацією.

Як вбачається з листа позивача від 03.07.2019, він вказував про відсутність розбіжностей щодо умов поставки, зазначених в коносаменті та інвойсі. Зазначив, що місто Шеньчжень, яке знаходиться у провінції Гуандун на півдні Китайської Народної Республіки, є четвертим у світі і третім у Китаї по вантажообігу контейнерним портом. Шеньчжень складається з десяти районів, які поділяються на окремі підрайони. Зокрема район Наньшань має в своєму складі підрайон Шекоу. Отже, Шекоу - портовий підрайон, що територіально відноситься до району Наньшань та знаходиться у межах китайського міста Шеньчжень.

В подальшому, за результатами перевірки митної декларації від 10.06.2019 №UA125220/2019/707943 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла рішення про коригування митної вартості товару №UA125000/2019/000426/2 від 04.07.2019 та картку відмови у митному оформленні товару від 04.07.2019 №UA125220/2019/00099.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 3,86 USD за одиницю товару.

Сума переплати митних зборів після коригування митної вартості становить 475513,08 грн.

Надалі, із метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 263 МК України, декларант, з урахуванням коригувань, подав нову митну декларацію №UA125220/2019/709270 від 05.07.2019 та митним органом прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію.

Позивач вважаючи вищевказане рішення про коригування митної вартості товару, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до відповідача повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із митною декларацією позивач надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

Під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що документи, надані декларантом, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Аналіз графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів свідчить про відсутність інших доводів про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, окрім твердження про те, що надані декларантом, документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема зазначено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Також, митний орган в графі 33 оскаржуваного рішення стверджує, що платіжні/банківські документи про оплату товару за інвойсом FZAMC19035A не надано до митного оформлення, попри те, що оплата за товар здійснюється протягом 20 днів від дати інвойсу.

Проте, зазначене твердження митного органу не відповідає дійсності, оскільки листом від 03.07.2019 №1081 ТОВ «Сільпо-Фуд» надало митному органу платіжне доручення від 28.05.2019 №3406 щодо сплати інвойсу №FZAMC19035A від 26.04.2019.

Крім того, в оскаржуваному рішенні митний орган робить посилання на зазначене платіжне доручення. Те, що сума платіжного доручення №3406 від 28.05.2019 становить 154423,64 дол. США та є більшою, ніж сума інвойсу №FZAMC19035A від 26.04.2019, жодним-чином не свідчить про наявність розбіжностей в поданих документах, оскільки за зазначеним платіжним дорученням здійснена оплата 5 (п`яти інвойсів), включаючи інвойс №FZAMC19035A від 26.04.2019.

При цьому, порушення покупцем строків оплати за поставлений товар не впливає на числові значення митної вартості, тому митний орган не має права посилатись на зазначене, як на підставу для невизнання заявленої ТОВ «Сільпо-Фуд» митної вартості.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначає, що умови поставки в інвойсі від 26.04.2019 №FZAMC19035A - FOB SHENZHEN, а за коносаментом від 01.05.2019 №SHZ2603268 порт завантаження - SHEKOU.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сільпо-Фуд» в листі від 03.07.2019 №1081 повідомило митний орган про те, Що місто Шеньчжень, яке знаходиться у провінції Гуандун на півдні Китайської Народної Республіки, є четвертим у світі і третім у Китаї по вантажообігу контейнерним портом. Шеньчжень складається з десяти районів, які поділяються на окремі підрайони. Зокрема, район Наньшань має в своєму складі підрайон Шекоу. Отже, Шекоу - портовий підрайон, що територіально відноситься до району Наньшань та знаходиться у межах китайського міста Шеньчжень.

Відтак, розбіжності в умовах поставки відсутні.

Також, ТОВ «Сільпо-Фуд» надало до оформлення довідку про транспортні витрати від 06.06.2019 №7000, в якій містяться всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №814/800/15, довідка про транспортні витрати є достатнім доказом на підтвердження транспортних витрат та містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості товару.

Додатково до митного оформлення надано рахунок від 05.06.2019 №UAIM0319939, акт виконаних робіт від 05.06.2019 №UAIM0319939, коносамент SHZ2603268.

Прайс-лист є додатковим документом для підтвердження митної вартості товарів і може вимагатись лише у разі встановлення розбіжностей в основних документах, до яких він не відноситься. Розбіжності в основних документах були відсутні, відтак, у митного органу були відсутні підстави для витребування прайс-листа. .

Проте, разом з листом від 03.07.2019 ТОВ «Сільпо-Фуд» надано прайс-лист від 01.03.2019 суб`єкта господарювання, з яким у позивача укладено зовнішньоекономічний контракт. З виробником товару позивач договірних відносин не має, що пояснює відсутність прайс-листа від виробника товару.

Також, митний орган, за наявності сумнівів щодо змісту наданого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» експертного висновку, мав право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом щодо рецензування таких висновків.

Крім того, відповідно до положень статті 327 МК України, митний орган не був позбавлений можливості самостійно залучити для участі у здійсненні митного контролю митної вартості товарів спеціалістів та експертів при наявності сумнівів щодо поданого декларантом позивача висновку експерта.

Проте, відповідачем не спростовано наданий позивачем до оформлення висновок експерта, в т.ч. шляхом ініціювання рецензування наявного висновку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Твердження митного органу про те, що у наданих декларантом документах виявлено розбіжності чи неточності, декларант надав не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, виявились безпідставними, а вимоги про надання додаткових документів - незаконними.

Також не встановлено існування яких-небудь обмежень для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною договору, з наведених у ст. 58 МК України.

За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару, оформленого за митною декларацією від 08.04.2019 №UA500020/2019/3914, однак, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише реквізити (дата, номер) вказаної митної декларації, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18, від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Крім того, з наданої митним органом митної декларації від 08.04.2019 №UA500020/2019/3914 вбачається, що остання оформлена відносно товару, поставленого на умовах поставки - CFR Одеса, а в спірних правовідносинах поставка товару здійснювалася на умовах FOB Shenzhen. За декларацією, використаною митним органом відрізняється товар (ТОВ «Сільпо-Фуд» імпортувало тарілки, чашки і миски, а ТОВ «ДВІР ІНТЕРНЕШНЛ» набори), також значно відрізняються обсяги партій товару, що впливає на ціну.

Зазначені обставини виключають використання митної декларації від 08.04.2019 №UA500020/2019/3914 в якості джерела інформації при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, заявленої позивачем.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом.

Також, у спірному рішенні відповідачем зазначено про ненадання позивачем документів, передбачених частинами 2-3 статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, відповідач не вказав, які саме документи не були надані позивачем та відсутність яких саме документів стала підставою для висновку про неправильний вибір позивачем методу визначення митної вартості товарів.

В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Обставини на які посилається відповідач і які були підставою для винесення оскаржуваного рішення спростовуються матеріалами справи, всі документи, що були надані уповноваженою особою декларанта, підтверджують числові значення складових митної вартості та відомості щодо ціни, які не містять неточностей та розбіжностей, при цьому в апеляційній скарзі не обґрунтовано в чому полягає неправильність та неповнота дослідження доказів.

Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадку незгоди із задекларованою митною вартістю, зокрема процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що відомості з інформаційних баз даних, в даному випадку ЄАІС ДМСУ, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом документи.

Наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави, не може бути самостійною підставою для відмови у прийняття заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення про коригування митної вартості товарів від 04.07.2019 №UA125000/2019/000426/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна