Справа № 640/22054/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Суркової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п.п.44.1, п.п. 44.3 ст. 44 ПК України призначено штрафныі анкції на суму 510,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п.п. 51.1 ст. 51 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 510,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення ст. 3 п. 1 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" призначено штрафні санкції на суму 1,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 988120,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 108265,95 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафні санкції на суму 8541,56 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафні санкції на суму 193785,98 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 2325386,61 грн.; № від 07.10.2019 року, яким за порушення ст. 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" донараховано 330185,53 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та призначено штрафні санкції на суму 61561,07грн; № від 07.10.2019 року, яким за порушення ч. 10 п. 2 ст. 25 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" призначено штрафні санкції на суму 133,56 грн.; вимогу ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 07.10. 2019 року №Ф-47 про сплату 330185,53 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність згідно коду КВЕД 47.81, а саме: роздрібну торгівлю з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний) та коду КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 08 серпня 2019 № 11167, направлень від 19.08.2019 №№ 1645/26-15-42-04, 1644/26-15-42-04, виданих ГУ ДФС у м. Києві, та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019рік, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2018р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р. .

За результатами планової виїзної перевірки, ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 , яким встановлені наступні порушення:

п. 44.6 ст. 44 ПКУ № 2755 не забезпечення зберігання книги обліку доходів та витрат за період з 06.03.2018р. по 31.12.2018р.

п. 177.2, п. 177.4 ст.177 p. IV ПКУ №2755-VI у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 1860309,29 грн., в тому числі по періодах: за 2016 - 415439,29 грн., 2017 - 500293,60 грн., 2018 - 944576,40.

п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПКУ №2755-VI, ПКУ №2755-УІ не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників в сумі 64975,20 грн. в т.ч. за січень - грудень 2016р. в сумі - 3931,20 грн., за січень 2017р. в сумі - 1152,00 грн., квітень 2017р. в сумі - 576,00 грн. та січень -грудень 2018р. в сумі - 59319,00 грн.

п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ №2755-УІ не перераховано до бюджету військовій збір із заробітної плати найманих працівників за січень - грудень 2018р. в сумі - 4943,25 грн.

п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ №2755-УІ у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 155025,78 грн, в тому числі по періодах: за 2016 - 34619,94 грн, 2017 - 41691,14 грн., 2018 - 78714,70 грн.

абз. 3 ч.8 ст.9. Закону №2464-VI в результаті чого нараховано єдиний внесок, що підлягає сплаті на загальну суму 330185,53 грн. т.ч. за 2015р. в сумі - 2380,30 грн., 201 88081,20 грн., 2017р. в сумі - 102121,92 грн., 2018р. в сумі - 137602,08 грн. абз. 1 част. 2 ст. 7 Закону №2464-VI сум заробітної плати.

п. 181.1 ст. 181 п. 187.1. ст.187, ПКУ №2755-VI встановлено заниження зобов`язань з ПДВ за період, що перевірявся з 01.01.2016 по 31.12.2018 952495,00 грн., у тому числі по періодах:

за січень 2016р. на суму - 28824,00 грн., за лютий 2016 на суму 9719,00 грн., за березень 2016 у сумі 6477,00 грн., квітень 2016р. в сумі - 21535,00 грн., травень 2016р. в сумі - 25865,00 грн . 2016р. в сумі - 21941,00 грн., липень 2016р. в сумі -23066,00 грн., серпень 2016р. в cумі 24574, 00 грн., вересень 2016р. в сумі - 22328,00 грн., жовтень 2016р. в сумі - 24816,00 грн., листопад 2016 в сумі - 26790,00 грн., грудень 2016р. в сумі -26660,00 за січень 2017р. в сумі - 22998.00 2017 в сумі -20436,00 грн., березень 2017р. в сумі - 20434,00 грн., квітень 2017р. в сумі грн., травень 2017р. в сумі - 18971,00 грн., , червень 2017р. в сумі - 22104,00 грн., липень сумі -25217,00 грн., серпень 2017р. в сумі-27608,00 грн., вересень 2017р. в сумі - 2017р. жовтень 2017р. в сумі - 26707,0 грн., листопад 2017р. в сумі - 27387,00 грн., грудень 2017р. 39453,00 за січень 2018р. в суму - 30238,00 грн., лютий 2018 в сумі-16987,00 грн., березень сумі - 33575,00 грн., квітень 2018р. в сумі - 29828,00 грн., травень 2018р. в сумі - 3145: червень 2018р. в сумі - 34708,00 грн., липень 2018р. в сумі -32600,00 грн., серпень 2018 р. в сумі 34515,00 грн., вересень 2018р. в сумі - 34565,00 грн., жовтень 2018р. в сумі - 37119,0 грн . 2018р. в сумі -40571,00 грн., грудень 2018р. в сумі - 40216,00 грн.

- п.187.1. ст.187, л. 201.10 ст.201 р.5 ПКУ №2755-VI ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН грошові кошти в сумі 2730359 грн., у тому числі по періодах:

за березень 2016р. в сумі - 40991 грн., квітень 2016р. в сумі -44795 грн., травень 2016 в сумі 52097 грн., червень 2016р. в сумі - 47410 грн., липень 2016р. в сумі -49654 грн., серпень сумі-51823 грн., вересень 2016р. в сумі - 48948 грн., жовтень 2016р. в сумі - 54688 грн 2016р. в сумі - 59753 грн., грудень 2016р. в сумі -58749 за січень 2017р. в суму - 5261 2017 в сумі-51155 грн., березень 2017р. в сумі - 56539 грн., квітень 2017р. в сумі - 37 травень 2017р. в сумі - 45222 грн., червень 2017р. в сумі - 54798 грн., липень 2017р. в сумі 63252 грн., серпень 2017р. в сумі- 68750 грн., вересень 2017р. в сумі - 68970 грн., жовтень 2017 р. 78991 грн., листопад 2017р. в сумі - 87208 грн., грудень 2017р. в сумі -104036 за січень 2018 в сумі 93256 грн., лютий 2018 в сумі-85100 грн., березень 2018р. в сумі - 112388 грн., квітень сумі - 108889 грн., травень 2018р. в сумі - 122381 грн., червень 2018р. в сумі - 123498 грн. 2018р. в сумі -123414 грн., серпень 2018р. в сумі-132388 грн., вересень 2018р. в сумі - 127378, за жовтень 2018р. в сумі - 134929 грн., листопад 2018р. в сумі - 138699 грн., грудень 2018р в сумі -149721 грн.

ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки не подавала.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення -рішення які направлені ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не внесено єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована платником єдиного внеску за №11-19668.

Так на підставі акту позапланової перевірки від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 , ГУ ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу недоїмки №Ф-47, яка була сплачена позивачем - 04.01.2019.

У зв`язку з тим, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідачем нараховано останній штрафні санкції за 2015 рік у сумі 40%, за 2016 рік у сумі 30%, за 2017 рік у сумі 20 % і за 2018 рік у сумі 10% та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення за порушення вимог ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення, підприємницької діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу за 2015 -2018р.р у сумі 149 9432.23 грн. (пн.2,1.2. п.2.1. р. ІІ акту перевірки), що призвело до заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті на загальну суму 330185.53 грн т.ч. за: 2015р. в сумі - 2380,30 грн., 2016р. в сумі 88081.20 грн. 2017р. в сумі 102121,92 грн.. 2018р. в сумі - 137602.08 грн., чим порушено абзац 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI.

Перевіркою своєчасності перерахування на рахунки органів ДФС України сум єдиного, внеску ФОП ОСОБА_1 встановлено не своєчасну сплату єдиного внеску та станом на 31.12.2018 в інтегрованій картці платника податків за кодом платежу 71040000 обліковується податковий борг в розмірі - 7350,02 грн. який сплачено 04.01.2019.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (надалі за текстом- «Закон №2464-VI») єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

В силу приписів пункту 1 та 4 частини другої статті 6, абзацу 1 і 2 частини восьмої, частин одинадцятої та дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

В розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Частинами другою та третьою статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. При цьому, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як визначено у частині чотирнадцятій статті 25 Закону №2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (надалі за текстом - «Інструкція №449»).

Відповідно до пункту 3 абзаців 1, 2 5-7 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Згідно пункту 4 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно додатку 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, чинним законодавством надано право податковому органу нарахувати єдиний внесок з облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

У той же час, позивач в апеляційній скарзі не навела жодних обґрунтувань та не надала доказів, які б спростовували висновки акту перевірки в частині виявленого порушення щодо неподання н звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2015 - 2018 роки.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 07.10.2019 року яким на підставі ч. 10 п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застосовано штрафіна санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнеообовязове державне соціальне страхування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції № 449, у разі виявлення фіскальним органом своєчасно ненарахованих та/або несплачених платником сум такий фіскальний орган обчислює суми ЄСВ, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII Інструкції № 449.

Згідно з пп. 2 п. 2 цього розділу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ до платників, визначених пунктами 1 - 4 п. 1 розділу II Інструкції № 449, які допустили зазначене порушення у період до 01.01.2015 р., накладається штраф у розмірі 10 % своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01.01.2015 р. та надалі, - у розмірі 20 % своєчасно несплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні зазначених штрафів приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Підпунктом 5 п. 2 розділу VІІ Інструкції № 449 визначено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми ЄСВ одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується ЄСВ (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 % таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому також складається рішення про застосування штрафних санкцій.

Враховуючи на те, що судом апеляційної інстанції було підтримано позицію суду першої інстанції та було визнано правомірним податкове повідомлення - рішення про застосування до позивача штрафних санкцій, то вказане податкове повідомлення рішення є правомірним, як взаємопов`язане.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 15.10.2019 року, яким встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 та ст. 120 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних за платежем: Податок на додану вартість застосовано до позивача штраф у сумі 1 110 7255, 50 грн. та № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 988120,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. у ФОП ОСОБА_1 загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, послуг, що підлягають оподаткуванню сукупно складає 1088754.61, 17 грн. (грошові надходження, отримані від кінцевого споживача в касу - звіти РРО та на банківські рахунки ФОП за продукти харчування та обслуговування заходів) та які були задекларовані в декларації про майновий стан та доходи № від 07.02.2016.

У відповідності до вимог п. 183.1 ст. 183 ПКУ ФОП ОСОБА_1 не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто зазначеного обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг, повинна була реєструватися платником ПДВ. У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 у встановлений період не зареєструвалась плавником ПДВ тому, відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПКУ, остання несе відповідальність за не нарахування та/або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту або отримання бюджетного відшкодування.

Згідно п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку зокрема з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 189.4 ст. 189 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню (п.п. "а" п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст. 200 цього Кодексу).

Таким чином, в разі не виконання особою обов`язку по реєстрації платником податку на додану вартість, вона несе відповідальність за не сплату цього податку на рівні зареєстрованого платника.

Колегія суддів звертає увагу, що а ні позовна заява, а ні апеляційна скарга не містить обставин та нормативного обґрунтування щодо спростування даного епізоду порушення, у справі відсутні відповідні докази, зокрема щодо своєчасної реєстрації позивача платником податку на додану вартість. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності до норм законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким встановлено порушення п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та призначено штрафні санкції на суму 2325386,61 грн. та № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, призначено штрафні санкції на суму 108265,95 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з: господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця

Оскільки виручкою фізичної особи-підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та негрошовій формі, то датою при формуванні загального оподаткованого доходу є дата фактичного надходження коштів на банківській рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів, тобто застосовується касовий метод.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у ФОП ОСОБА_1 відображеного в додатках Ф2 до податкових Декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, встановлено, що за 2016 рік загальний оподаткований дохід складає в сумі 2892097,80 гри, в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 1561959,65 грн, від наданих послуг щодо здавання в оренду частини торгівельних приміщень в сумі 24731.93 грн.; (надходження коштів на рахунок № НОМЕР_2 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_1 , проведено розрахунки з застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму - 1305406,23 грн.; за 2017 рік загальний оподаткований дохід складає у сумі 3847053.91 грн., в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 2276727,95 грн. від наданих послуг щодо здавання в оренду частини торгівельних приміщень в сумі 1977,80 грн; (надходження коштів на рахунок № НОМЕР_2 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_1 проведено розрахунки з застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму - 1568348,16 грн.; за 2018 рік загальний оподаткований дохід складає в сумі 7260198,55 грн, в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 5071869,99 грн, від наданих послуг щодо здавання в оренду частини і торгівельних приміщень та інших послуг в сумі 74002.00 грн: (надходження коштів на рахунок НОМЕР_3 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_1 проведено розрахунки з застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму 2114326,56 грн..

Причиною розбіжностей є включення платником до загального оподаткованого доходу не в повному обсязі коштів від здійснення господарської діяльності, які надійшли на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 АТ "Приватбанк".

Таким чином, в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 знижено загальний оподаткований дохід всього на суму 4774735,28 грн.

Також перевіркою повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи; (зичних осіб (найманих працівників) та військового збору встановлено наступне.

Протягом перевіряємого періоду, а саме: за січень-грудень 2016 нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 108600,00грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 19548,00 грн.. перераховано до бюджету податок в сумі - 15616,80 грн., за січень 2017р. і перераховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 16000,00грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 2880,00грн . перераховано до бюджету податок в сумі - 1728,00 грн. за квітень 2017р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 19200,00 грн. утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 3456,00 грн., перераховано до бюджету податок у сумі - 2880,00 грн . за січень 2018р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі - 22500,00 грн,. утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 4050,00грн., перераховано до бюджету податок в сумі - 3456,00грн. за лютий-грудень 2018р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 326250,00 грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі: 58 725,00 грн., перераховано до бюджету податок в сумі - 0,00 грн. За результатами перевірки встановлено порушення п.п. 168.1.1 п, 168,1 ст.168 Податкового кодексу України п. 16-1 Податкового кодексу України - не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 64975,20 грн. в т.ч. за січень грудень 2016р. в сумі 3931,20 грн. за січень 2017р. в сумі - 1152.00 грн., за. квітень 2017р. в сумі 576,00 грн. та січень -грудень 2018р. в сумі - 59319.00 грн, та військовий збір за січень грудень 2018 в сумі - 4943,25 грн.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2 цього пункту).

Пунктом 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (підпунктом "а" пункту 171.2 ст. 171 ПК).

Згідно ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на

Зокрема, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, викладений встановлює перелік витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

З контексту норм п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України вбачається, що для врахування фізичною особою-підприємцем витрат при обчисленні об`єкта оподаткування необхідно доведення безпосередньо зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена законодавством.

У той же час, позивачем не було подано первинних та розрахункових документів, якими він підтверджує витрати за перевіряємий контролюючим органом період, до того позивачем не надано до судів першої та апеляційної інстанції жодних доказів щодо понесених витрат в розмірі 5560316, 32 грн. в тому числі за 2016 рік у сумі 990159, 25 грн. за 2017 рік у сумі 1304374, 97 грн. за 2018 рік в сумі 3265782, 10 грн. або доказів на спростування щодо понесення таких витрат, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач мав всі правові підстави для винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень № від 15.10.2019 року та рішення № від 15.10.2019 року.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування. У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про правомірність збільшення відповідачем грошового зобов`язання з податку на додану вартість, то податкове повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким встановлено порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафні санкції на суму 8541,56 грн.; № від 15.10.2019, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафні санкції на суму 193785,98 грн. є правомірними.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким за порушення п.п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 510,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, при перевірці правильності даних у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за І-ІV квартал 2016, І-ІІ квартал 2017 та І-ІV квартал 2018 ФОП ОСОБА_1 не вірно вказано суми нарахованих та виплачених доходів по найманим особам. Причиною розбіжності стали недостовірні дані у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого та перерахованого з них податку.

У відповідності до вимог п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно п.п. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Позивач, у своє чергу, не надав суду будь-яких доказів на спростування висновків контролюючого органу стосовно правильності розрахунків, відображених останнім у звіті за формою №1 ДФ, у зв`язку з чим, колегія суддів підтримує висновок, що штрафні санкції нараховано правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення №№ від 15.10.2019, яким встановлено порушення п.п.44.1, п.п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України та застосовано до позивача штраф у розмірі 510,00 грн. за неподання на перевірку Книги обліку доходів та витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. ( п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України ).

Відповідно до п. п. "а" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України № 794 від 11.12.2013 (був чинний у 2016 році на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено форму Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Платники податку на доходи фізичних осіб, які відповідно до Податкового кодексу України зобов`язані подавати декларацію або мають право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку, ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за формою, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 794 (п. 1 Порядку № 794)

Книга та реєстр документів (за наявності) знаходяться у платників податку та повинні надаватись контролюючим органам на їх вимогу та у межах компетенції, визначеної Кодексом. (п. 5 Порядку № 794)

Як вбачається з акту перевірки від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 не було надано на перевірку книгу обліку доходів та витрат за період з 06.03.2018 по 31.12.2018 , вказані обставини жодним чином не були спростовані позивачем, у звязку з чим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом винесено правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким за порушення ст. 3 п. 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" призначено штрафних санкцій на суму 1,00 грн., колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (далі - РК);

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Отже, у зв`язку із перевищення позивачем в календарному 2015 році обсягу доходу, застосування РРО для такого платника єдиного податку було обов`язковим, а відтак, контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), а отже, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 05 жовтня 2020 року.