Справа № 524/9942/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 524/9942/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника апелянта - Таранкової О. І.,

представників відповідачів - Пономаренко Н. О., Бакланова Л. В.,

представника третьої особи - Шаумян О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства "Теплоенерго", Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року, (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 12.10.2018 року) по справі № 524/9942/17

за позовом Депутата Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області треті особи Комунальне підприємство "Теплоенерго" , Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

про визнання рішення нечинним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.10.2017 №1093 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчук" з додатком;

- визнати протиправними та нечинними рішення:

від 06.10.2017 №1066 "Про затвердження Порядку проведення громадських слухань відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань і Положення про комісії";

від 13.02.2018 №153"Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатками;

- визнати регуляторними актами:

рішення "Про встановлення, зміну чи корегування тарифів, на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчук з додатком, який приймається за процедурою, встановленою діючим законодавством та зобов`язати готовити аналіз регуляторного впливу, проводити громадські слухання згідно чинного законодавства, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", "Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття";

рішення від 13.02.2018 №135 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука з додатками.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року позов депутата Кременчуцької міської ради Полтавської області Гордеєвої В.Я. задоволено частково:

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року № 1093 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м. Кременчук»;

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 06 жовтня 2017 року № 1066 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань, проведення відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань, і Положення про комісії»;

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13 лютого 2018 року № 153 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м. Кременчук».

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржувані рішення виконавчого комітету ради не впливають на індивідуально виражені права та законні інтереси позивача, яка безпосередньо не є потерпілою від них, оскільки такі рішення не спричинили суттєвого впливу саме на неї і вона не зазнала реальної шкоди.

Крім того, зазначає, що спірні рішення прийняті при дотриманні відповідної процедури їх прийняття, зокрема забезпечено своєчасне оприлюднення проектів таких рішень та реальну можливість для всіх мешканців міста Кременчука подати свої зауваження та/або пропозиції.

Разом з тим, відповідач вказує, що саме з метою проведення громадських обговорень проектів таких рішень ним було прийнято рішення від 06 жовтня 2017 року № 1066, яким визначено відповідний порядок.

Також зазначив, що суд першої інстанції не вірно застосував норми законодавства, зокрема не врахував ст. 3 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та дійшов не вірного висновку, що рішення № 1093 від 10.10.2017 та № 153 від 13.02.2018 є регуляторними актами.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10.10.17 № 1093, від 13.02.2018 та від 06.10.2017 № 1066 вже скасовані прийняттям інших рішень, а отже не можуть бути предметом спору.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" (далі - третя особа, апелянт) подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог зазначило, що суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов необґрунтованого висновку про порушення процедури прийняття регуляторних актів, оскільки норми Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не поширюються на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, а спірними рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1093 від 10.10.2017 та № 153 від 13.02.2018 встановлені саме тарифи на житлово-комунальні послуги. Крім того, судом не враховано, що на час судового розгляду справи оскаржувані рішення відповідача вже були скасовані, а отже відсутній предмет спору.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - ПАТ "Полтаваобленерго", апелянт) також подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що рішення суду першої інстанції зачіпає його інтереси та може вплинути на права та обов`язки ПАТ "Полтаваобленерго" в частині визнання протиправними та нечинними рішення ВК Кременчуцької МР Полтавської області від 06.10.2017 № 1066 і винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в цій частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що виконавчий комітет Кременчуцької міськради Полтавської області є регулятором та встановлює для ПАТ "Полтаваобленерго" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання. Рішенням від 10.08.2018 № 972 для ПАТ "Полтаваенерго" встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, громадські слухання проекту рішення про встановлення тарифів для ПАТ "Полтаваенерго", було проведено на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1066 від 06.10.2017.

Суд першої інстанції не досліджував та не аналізував п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", а також докази, надані учасниками справи, а лише обмежився висновком про не дотримання способу його прийняття, а саме на пленарному засіданні міської ради.

Позивач надала відзиви на апеляційні скарги, в яких просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що спірні рішення прийняті із порушенням процедури, що вірно встановлено судом, скасування їх відповідачем не є підставою для закриття провадження по справі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 апеляційні скарги задоволено частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та нечинними рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10.10.2017 №1093 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчук"; від 06.10.2017 №1066 "Про затвердження Порядку проведення громадських слухань відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань і Положення про комісії"; від 13.02.2018 №135" Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" - скасовано.

Провадження у справі в цій частині позовних вимог - закрито.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 по справі №524/9942/17 - залишено без змін.

За наслідками касаційного розгляду справи постановою Верховного Суду від 18.06.2020 постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представники відповідачів та третьої особи підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Позивач заперечувала проти вимог апеляційних скарг, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, відзиву на них, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є депутатом Кременчуцької міської ради, мешканкою міста Кременчука Полтавської області, власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає за вказаною адресою, а тому підвищення тарифів на послуги з опалення та оскаржувані нею рішення виконавчого комітету ради безпосередньо стосуються її прав та інтересів і порушують їх так само, як права та інтереси інших мешканців міста Кременчука.

06.10.2017 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області прийнято рішення № 1066 «Про затвердження Порядку проведення відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або про погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань і Положення про комісію».

10.10.2017 відповідачем прийнято рішення № 1093 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м. Кременчук», яким затверджено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються КП «Теплоенерго» м. Кременчука згідно з додатком.

13.02.2018 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області прийнято рішення № 135 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м. Кременчука», яким затверджено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються КП «Теплоенерго» м. Кременчука згідно з додатком.

Позивач, вважаючи, що відповідачем під час прийняття зазначених рішень не здійснено контроль за дотриманням КП "Теплоенерго" порядку доведення до відома споживачів інформації про намір здійснити зміну/коригування тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад та з порушенням законодавства, звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав відповідних доказів дотримання процедури прийняття регуляторного акта, а рішення від 06.10.2017 №1066 прийнято не у спосіб встановлений законодавством.

З урахуванням ст. 308 КАС України апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів за наслідками розгляду справи в частині задоволення позовних вимог приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу положень ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що позивач є мешканцем м. Кременчук, має на праві власності квартиру, користується відповідними комунальними послугами з централізованого опалення, що підтверджується даними паспорта, договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, рахунків квитанцій на оплату комунальних послуг, а отже є належним позивачем по даній справі. Доводи апеляційної скарги, що спірними рішенням не зачіпаються права позивача не доведені жодними доказами.

Відповідно ж до приписів ч.2 ст.2 КАС України, якими закріплюються межі судового контролю над дискреційними адміністративними актами, використанні адміністративного розсуду, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга та комунальні послуги, в тому числі з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

Відповідно до абз. «а» п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно з вимогами ч.2 статті 3 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №128/3878/15-а та від 30.04.2020 у справі №200/3842/19-а., 26.02.2020 по справі № 182/1903/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що дія вказаного Закону не поширюється на спірні правовідносини, а відтак відсутня необхідність дотримання його положень при прийнятті оспорюваного рішення учасниками спірних правовідносин, отже рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги (у тому числі, шляхом коригування тарифів) не є регуляторним актом, як помилково зазначено судом першої інстанції.

Згідно ч.ч.2,3 статті 4 Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення» передбачено, що органи місцевого самоврядування, до повноважень яких віднесено встановлення цін/тарифів у сферах теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, забезпечують доступ споживачів до видів інформації, зокрема щодо цін/тарифів, їхніх складових для всіх категорій споживачів, змін цін/тарифів у сферах постачання централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, шляхом її розміщення на своїх офіційних веб-сайтах у мережі Інтернет (за наявності), на своїх інформаційних стендах, у засобах масової інформації.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, до повноважень яких віднесено встановлення цін/тарифів на товари, послуги суб`єктів природних монополій у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, визначають порядок оприлюднення інформації, зокрема щодо цін/тарифів, їхніх складових для всіх категорій споживачів, змін цін/тарифів у сферах постачання централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, та проведення відкритих слухань щодо цієї інформації за місцем надання споживачам послуг суб`єктами природних монополій та суміжних ринків.

У даному контексті ця імперативна правова норма закріплює обов`язок органу місцевого самоврядування самостійно розробити порядок оприлюднення інформації щодо цін/тарифів, їхніх складових для всіх категорій споживачів, зміни цін/тарифів та проведення відкритих слухань щодо цієї інформації за місцем надання споживачам послуг суб`єктами природних монополій та суміжних ринків.

Разом із тим, механізм доведення суб`єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги, до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та врахування відповідної позиції територіальних громад при встановленні органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги врегульований положеннями Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 № 390 (далі Порядок № 390).

Положення вказаного Порядку підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Згідно п. 2.1 Порядку № 390 суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим встановлювати тарифи.

Відповідно до п. 2.2. Порядку № 390 протягом п`яти робочих днів з дня подання відповідних розрахунків (в тому числі здійснених за результатами коригування встановлених тарифів) до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, суб`єкти господарювання інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів за визначеними цим Порядком способами та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком.

Пунктом 2.3 Порядку визначено, що суб`єктами господарювання, що надають комунальні послуги (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)), до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливо-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо); інша додаткова інформація, визначена суб`єктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи.

Відповідно до п. 2.13 Порядку № 390 суб`єктом господарювання під час доведення до відома споживачів інформації про намір зміни цін/тарифів обов`язково вказується форма (спосіб) зміни цін/тарифів: повний перегляд цін/тарифів чи коригування окремих їх складових. При цьому зазначається строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження і пропозиції, а також повідомляється адреса, на яку необхідно їх надсилати.

Згідно п. 2.12. Порядку № 390 строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження і пропозиції, встановлюється суб`єктом господарювання, але він не може бути меншим за 7 календарних днів та більшим ніж 14 календарних днів з дня повідомлення споживачів про намір здійснити зміну тарифів на житлово-комунальні послуги.

У разі здійснення суб`єктом господарювання коригування встановлених цін/тарифів відповідно до вимог ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження і пропозиції, встановлюється суб`єктом господарювання.

Відповідно до п. 2.8 Порядку № 390 у процесі доведення до відома споживачів інформації усі зауваження і пропозиції фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань підлягають реєстрації та обов`язковому розгляду суб`єктом господарювання. Зауваження і пропозицій, які отримані органом, уповноваженим встановлювати тарифи, надсилаються для розгляду суб`єкту господарювання. За результатами такого розгляду суб`єкт господарювання приймає рішення про їх урахування чи відхилення.

Відповідно до п. 2.9 Порядку № 390 суб`єкт господарювання в установленому законодавством порядку повідомляє споживача, який протягом встановленого строку надав свої пропозиції та зауваження, про їх урахування або відхилення. При цьому у разі відхилення пропозицій і зауважень суб`єктом господарювання надаються споживачеві обґрунтовані пояснення.

Згідно з п. 2.10 Порядку № 390 у разі врахування зауважень і пропозицій суб`єкт господарювання здійснює перерахунок тарифу та передає його органу, уповноваженому встановлювати тарифи листом з висловленою позицією та відповідними обґрунтуваннями.

У такому випадку процедура доведення до відома споживачів інформації про намір зміни цін/тарифів повторно суб`єктом господарювання не здійснюється.

Якщо у період доведення до відома споживачів інформації суб`єктом господарювання перераховано тариф у сторону зменшення у зв`язку із виявленням ним технічних помилок, неточностей у розрахунках тарифів, поданих органу, уповноваженому встановлювати тарифи, процедура доведення до відома споживачів інформації про намір зміни цін/тарифів повторно суб`єктом господарювання не здійснюється. Розрахунки тарифів з відповідними обґрунтуваннями надсилаються до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, для прийняття рішення про встановлення тарифів.

Відповідно до п. 2.11 Порядку № 390 у разі відсутності пропозицій та зауважень від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань або вмотивованого їх відхилення, суб`єкт господарювання після закінчення встановленого строку приймання пропозицій/зауважень (наступного робочого дня після останнього дня приймання пропозицій/зауважень) письмово сповіщає про це орган, уповноважений встановлювати тарифи.

Згідно п. 2.14 Порядку № 390 контроль за дотриманням суб`єктами господарювання порядку доведення до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад здійснюється органами, уповноваженими встановлювати тарифи відповідно до їх повноважень, визначених чинним законодавством.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах суб`єктів господарювання, за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Порядок прийняття виконавчим комітетом місцевої ради визначається нормами Закону України "Про місцеве самоврядування" та Регламентом відповідної ради.

Разом з тим, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області є розпорядником публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

Згідно п.1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.03.2020 по справі № 360/3753/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів здійснення контролю, під час прийняття зазначених рішень, за дотриманням КП "Теплоенерго" Порядку доведення до відома споживачів інформації про намір здійснити зміну/коригування тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, письмового сповіщення КП " Теплоенерго" позивача про відсутність пропозицій та зауважень або вмотивованого їх відхилення, надсилання розрахунків тарифів з відповідними обґрунтуваннями виконавчому комітету.

Доводи відповідача, що проекти рішень від 10.10.2017 та 13.02.2018 були своєчасно за 20 днів оприлюднені на офіційному сайті виконавчого комітету, не є достатніми в підтвердження правомірності прийнятих рішень.

Доказів того, що інформація про нові тарифи була доведена до відома споживачів, а саме : загальний розмір тарифу та його структура (планові витрати з елементами, прибуток, прибуток на додану вартість, обґрунтування причин зміни тарифу зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічного обґрунтування тарифу, дати, коли востаннє тариф переглядався, причини перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу, інша інформація) відповідачами до суду не надано.

Також не надано доказів дотримання мінімального місячного строку встановленого для подачі фізичними та юридичними особами зауважень та пропозицій, а саме: інформація про намір КП "Теплоенерго" змінити тарифи опублікована 18.01.2018, а зміна тарифів відбулась 13.02.2018.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої про те, що відповідач, приймаючи рішення від 10.10.2017 №1093, від 13.02.2018 №153 діяв не на підставах, не у спосіб та не в порядку, передбаченому законодавством.

Застосування судом першої інстанції норм Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не призвело до невірного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги, що рішення від 10.10.2017 № 1093 та від 13.02.2018 № 153 вже скасовані відповідачем, втратили чинність, а тому з цього часу не підлягають застосуванню та не породжують будь-яких правових наслідків, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання їх протиправним та скасування та відсутній предмет позову, колегія суддів вважає помилковим з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом в грудні 2017, спірні рішення скасовані відповідачем рішеннями виконавчого комітету від 13.02.2018 № 153 та від 25.05.2018 № 606.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Колегія суддів зазначає, що доказів скасування спірних рішень з підстав виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень під час їх прийняття, відповідачем не надано, підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень і суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, відсутні, а отже відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу Держави Україна на ту обставину, що дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання в права особи повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а вручання - пропорційним.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що визнання протиправним у судовому порядку рішень виконавчого комітету унеможливлює його застосування саме з моменту його прийняття. Застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 10.03.2020 по справі № 160/1088/19.

Незалежно від наявності звернення до суду з позовними заявами стосовно правовідносин, які виникли саме на підставі оскаржуваних рішень, під час реалізації рішень Виконавчого комітету виникали певні правовідносини, які ними регулювалися.

Отже, незважаючи на втрату чинності Рішень № 1093 та 153, вони впливали на права та інтереси позивача протягом часу з моменту їх прийняття до визнання скасування.

Щодо рішення від 06.10.2017 №1066, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" тимчасові контрольні комісії ради є органами ради, які обираються з числа її депутатів для здійснення контролю з конкретно визначених радою питань, що належать до повноважень місцевого самоврядування. Контрольні комісії подають звіти і пропозиції на розгляд ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення» державні органи та органи місцевого самоврядування, до повноважень яких віднесено встановлення цін/тарифів на товари, послуги суб`єктів природних монополій у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, визначають порядок оприлюднення інформації, зазначеної у пункті 2 частини першої статті 1 цього Закону, та проведення відкритих слухань щодо цієї інформації за місцем надання споживачам послуг суб`єктами природних монополій та суміжних ринків.

Згідно ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних повноважень виконавчих органів міських рад належать, зокрема встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні та інші послуги.

ПАТ «Полтаваобленерго» в апеляційній скарзі зазначає, що рішенням відповідача від 06.10.2017 №1066 створено комісію не з числа депутатів місцевих рад та для виконання виключних повноважень виконавчих органів міських рад, а тому приймаючи зазначене рішення відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Рішенням виконавчого комітету від 06.10.2017 №1066 :

- затверджено Порядок проведення відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання;

- затверджено склад комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань;

- затверджено Положення про комісію з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань (т. 1 а.с. 59-67).

Колегія суддів зазначає, що оскільки спірним рішенням затверджено , в тому числі склад комісії з питань розгляду заяв, отже відповідачем не дотримано спосіб його прийняття, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме на пленарному засіданні міської ради з числа депутатів, про що вірно зазначено судом першої інстанції .

Доводи апелянтів, що комісію створено не з числа депутатів місцевих рад, а тому відсутній обов`язок розгляду цього питання на пленарному засіданні ради, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду, оскільки п.2 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не ставить в залежність спосіб вирішення питання про затвердження складу комісії від складу її учасників (зокрема депутатів).

Відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано доказів прийняття рішення від 06.10.2017 №1066 в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та нечинним зазначеного рішення відповідача.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог відповідача щодо визнання протиправними рішень відповідача від 06.10.2017 №1066, 10.10.2017 №1093, 13.02.2018 №153, та задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства "Теплоенерго", Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 524/9942/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 02.10.2020