Справа № 280/4797/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4797/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання: Лащенко Р. В., за участю представника відповідача Шавло Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року в адміністративній справі №280/4797/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Сіпака А.В., постанова прийнята в приміщенні Запорізького окружного адміністративного суду в м. Запоріжжя 13 квітня 2020 року, повний текст складено 13 квітня 2020 року) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання незаконними та скасування податкових повідомленнь-рішень від 19.09.2019 року №, №, №, №, рішення № від 19.09.2019 року про застосування штрафних санкцій, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.09.2019 року №Ф-.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що основним доводом контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства було те, що на думку відповідача ФОП ОСОБА_1 протиправно включив до складу витрат від провадження господарської діяльності витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення. Разом з тим, на переконання позивача, сідельні тягачі та напівпричепи, які використовуються у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , не є засобами подвійного призначення, оскільки відповідно до товарних позицій 8704, 9709 (транспортні засоби за якими можуть бути віднесені до основних засобів подвійного призначення) не віднесено сідельні тягачі та напівпричепи. Також позивач послався на невірне застосування відповідачем відомчого наказу та неможливість регламентування спірних правовідносин індивідуальним податковим роз`ясненням. Окремо позивач послався на відсутність у Податковому кодексі України ознак основних засобів подвійного призначення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 19.09.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 19.09.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 19.09.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 19.09.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.09.2019 року № .

Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 19.09.2019 року № Ф-.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час віднесення до складу витрат, пов`язаних із обслуговуванням сідельних тягачів та напівпричепів (дизельне пальне, запчастини), на думку контролюючого органу, платником податку не було враховано те, що відповідно до пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, зокрема до таких засобів відносяться легкові та вантажні автомобілі. Відповідач вважає, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат, пов`язаних з отриманням доходу, витрати на утримання вантажних автомобілів, у тому числі і витрати на проведення поточного ремонту.

Представник відповідача в судовому доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Податковий кодекс України не містить визначення терміну «основні засоби подвійного призначення». Натомість, податковий орган, за явної невизначеності такого терміну як «основні засоби подвійного призначення», вважав, що транспортні засоби, які позивач використовує у своїй підприємницькій діяльності, є основними засобами подвійного призначення тобто вказані транспортні засоби є вантажними автомобілями.

При цьому, аналіз пп. 177.4.5. та пп. 177.4.6. п. 177.4 ст. 177 ПК України, дає підстави дійти висновку, що вантажний автомобіль не обов`язково є основним засобом подвійного призначення, а лише вказують на те, що не можуть бути включені до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання тих вантажних автомобілів, які є основними засобами саме подвійного призначення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з 27.05.2019 року по 07.06.2019 року проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої 24.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області складено Акт № 435/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

- вимог п. 44.1, 44.3 ст. 44, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України в частині неналежного ведення обліку доходів і витрат, а саме не ведення книги обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки та включення до декларації про майновий стан і доходи перекручених даних, а саме - заниження валового доходу за 2017 рік на суму 35090,0 грн. та завищення валових витрат на загальну суму 1199926,67 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 745625,74 грн. та за 2018 рік на суму 454300,93 грн.;

- вимог п. 44.1, 44.3, 44.6 ст. 44, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4, пп. 177.4.4, пп. 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПКУ, в результаті чого знижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року на загальну суму 222303,0 грн., в тому числі за 2017р. - 140528,83 грн., за 2018р. - 81774,17 грн.;

- вимог п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПКУ, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за грудень 2017 року - 7018,0 грн.;

- вимог ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464, із наступними змінами та доповненнями, далі по тексту - Закон № 2464, що призвело до не нарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. у розмірі 200497,2 грн., в тому числі за 2017 рік у розмірі 100551,0 грн., за 2018 рік у розмірі 99946,2 грн.;

- вимог п.п. 1.1-1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, в частині заниження суми чистого доходу, і як слідство - заниження об`єкту оподаткування військовим збором, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету військового збору за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. у загальній сумі 18525,25 грн.. в тому числі за 2017 рік - 11710,74 грн., за 2018 рік - 6814,51 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.09.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», код платежу - 11010500, на суму 327130,2 грн., з яких збільшене податкове зобов`язання становить 218086,8 грн., штрафні санкції - 109043,4 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 19.09.2019 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем - податок на доходи фізичних осіб, код платежу - 11010500, на суму 510,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.09.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», код платежу - 11011001, на суму 27260,82 грн., з яких збільшене податкове зобов`язання становить 18173,88 грн., штрафні санкції - 9086,94 грн.;

- рішення № від 19.09.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 30104,82 грн.;

- вимога про сплату боргу(недоїмки) від 19.09.2019 року № Ф- - заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 200497,2 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.09.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість», код платежу - 14010100, на суму 2916,25 грн., з яких збільшене податкове зобов`язання становить 2333,0 грн., штрафні санкції - 583,25 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

В розумінні статті першої цього закону автомобільним транспортним засобом є колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобілем вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, основною ознакою вантажного автомобіля, в порівнянні з іншими транспортними засобами, є його використання з метою перевезення вантажів.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на такі різновиди:

загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів, до якого, в тому числі, відноситься напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу;

спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів, до яких, в тому числі, відноситься сідельний тягач);

спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій.

Відповідно до норм Закону України «Про автомобільний транспорт» напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Згідно з визначенням поняття «сідельний тягач», наведеним у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже, сідельний тягач у поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та є транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак відноситься до категорії вантажних автомобілів. Водночас, автомобільний поїзд не є окремим видом транспортних засобів, а тільки різновидом вантажних автомобілів за ознакою конструктивної схеми.

Оскільки заниження доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір, та заниження суми військового збору відбулось за рахунок заниження чистого оподатковуваного доходу в результаті завищення витрат, пов`язаних з отриманням доходу, у зв`язку з витратами на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, які в розумінні пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця, не пов`язаних з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем, податковим органом правомірно донараховано військовий збір від здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2017 - 2018 роки.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів вважає, що оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі обгрунтованих висновків про неправомірне включення позивачем до складу витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, позовні вимоги позивача про їх скасування задоволенню не підлягають.

При цьому, помилковими є доводи позивача про застосування Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, яка встановлена Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII, оскільки вона призначена для систематизації товарів з метою визначення ставки загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України. Проте відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі й оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Висновок про віднесення сідельних тягачів та напівпричепів до вантажних автомобілів висловлено Верховним Судом у постановах від 12 листопада 2019 року (справа № 807/250/18), від 16 червня 2020 року (справа № 120/2487/19-а), від 02 липня 2020 року (справа № 560/389/19).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243,272, 286, 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року в адміністративній справі №280/4797/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення, скасувати.

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення, відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 серпня 2020 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст.243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва