Справа № 620/1118/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Чернігів Справа № 620/1118/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Вершняк Л.Л.,

представник позивача Дубчак Л.С.,

представник відповідача Качанка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги і рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просить:

1. Визнати протиправною (незаконною) та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5 від 11 лютого 2020 року, винесену Головним управлінням ДПС у Чернігівській області;

2. Визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 лютого 2020 року, винесене Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані рішення, оскільки ним правильно визначено базу нарахування єдиного внеску за 2017 та 2018 роки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, свою позицію виклав у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 червня 1994 року бахмацькою районною державною адміністрацією Чернігівської області зареєстровано фізичну особу-підприсмця ОСОБА_1 .

22 січня 2002 року Бахмацькою районною державною адміністрацією Чернігівської області проведено перереєстрацію свідоцтва про державну реєстрацію серія ВОО №546511 фізичної особи-иідприємця ОСОБА_1 , про що 21 січня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відповідний запис за номером: 2 000362.

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 має такі види діяльності:

- Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;

- Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

- Код КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний);

- Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

- Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

- Код КВЕД 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду);

- Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

26 листопада 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав письмове повідомлення від 22.11.2019 №106/25 01-33-04-08 про проведення документальної планової виїзної перевірки.

03 січня 2020 року Головне управління ДПС у Чернігівській області склало акт №5/13/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки ФОН ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами вказаної вище документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючий орган склав Акт перевірки, відповідно до якого виявив порушення, зокрема:

підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: ФОП ОСОБА_1 занижено базу нарахування єдиного внеску з урахуванням мінімальної та максимальної величини за 2017 рік на 208262,40 грн. за 2018 рік на 210513,55 грн.;

підпункту 2 пункту 1 статті 7, пункт 5 статті 8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого платником було занижено суму єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на суму 92130,71, в тому числі за 2017 рік - 45817,73 грн., за 2018 рік - 46312,98 грн.».

На підставі акту перевірки, відносно позивача винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5 від 11 лютого 2020 року та рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 лютого 2020 року.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України №2464-VI від 8 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування закріплені також в Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (надалі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту другого частини 1 статті 1 Закону про ЄСВ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкової о державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону про ЄСВ передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу приписів пункту 1 частини 2 статті 6 Закону про ЄСВ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пункт 6 частини першої статті 1 Закону про ЄСВ визначає, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За період, який перевірявся під час планової податкової перевірки (з 01.01.2017 по 31.12.2018). Інструкція № 449 була викладена (була чинною) в двох різних редакціях.

Редакцією Інструкції № 449 від 18 жовтня 2016 року було передбачено наступне:

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (підпункт 3 пункту І розділу II Інструкції № 449).

Для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу 11 цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 22 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімальною страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (пункт 3 розділу IІІ Інструкції № 449).

Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункту 1 розділу II цієї Інструкції:

1) обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб;

2) платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу ІІІ цієї Інструкції (пункт 5 розділу IV Інструкції № 449).

Редакцією Інструкції № 449 від 26 червня 2018 року, передбачено наступне:

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (підпункт 3 пункту 1 розділу II Інструкції № 449).

Для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доход) (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІІ Інструкції № 44 9).

Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції:

1) обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому враховується кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску;

2) платники, визначені підпунктами 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок один раз на квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожен місяць такого кварталу (пункт 4 розділу II Інструкції № 449).

Жодна із зазначених вище редакцій Інструкції № 449 не містить положення про те, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску в рівних частинах.

Таким чином, обов`язок ділити дохід, отриманий позивачем за рік в рівних частинах на кількість місяців у яких такий дохід отримано, для визначення доходу на який нараховується єдиний внесок, нормами чинного законодавства не передбачений.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31 липня 2018 року у справі № 813/7905/14, від 21 серпня 2018 року у справі № 826/5999/16, від 4 грудня 2018 року у справі № 823/1996/16, від 5 березня 2019 року у справі № 807/216/16.

Таким чином, оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2020 року № Ф-5 та Рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 лютого 2020 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5 від 11 лютого 2020 року, винесену Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Визнати протиправним та скасувати рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 лютого 2020 року, винесене Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1151,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць