Справа № 160/12288/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 жовтня 2020 року Справа №160/12288/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву про самовідвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальника В.В. в адміністративній справі №160/12288/20 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, що проявилася у невиконанні вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», зокрема, щодо вчасної, об`єктивної і всебічної перевірки звернень ОСОБА_1 від 06.03.2020, 10.04.2020, 03.04.2020, 23.03.2020, 28.08.2020, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення, протиправною;

- зобов`язати Генерального прокурора Венедіктову Ірину Валентинівну провести об`єктивну і всебічну перевірку звернень ОСОБА_1 від 06.03.2020, 10.04.2020, 03.04.2020, 23.03.2020, 28.08.2020 та надати відповіді на всі питання, викладені у цих зверненнях, упродовж строків, визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

02 жовтня 2020 року вищезазначену справу № 160/12288/20 було розподілено судді ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2020 року.

05 жовтня 2020 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальником В.В. було заявлено про самовідвід, в обґрунтування якого зазначено про те, що головуючий перебуває у приятельських стосунках з позивачем, у зв`язку з чим, він вважає, що наявні передбачені п.4 ч.1 ст. 36 КАС України обставини, що можуть викликати сумнівів у його неупередженості або об`єктивності під час розгляду зазначеної справи, що, в свою чергу, має наслідком подання заяви про самовідвід судді.

Суд при вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Кодексу суддівської етики, затвердженого V з`їздом суддів України 24.10.2002, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя повинен уникати взаємовідносин, які можуть вплинути на незалежність та неупередженість судді.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді є за своєю суттю певними юридичними фактами, які надають підстави для сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності судді під час розгляду конкретної справи.

Зі змісту постанови Верховного Суду України від 31.05.2017 слідує, що до вирішення суддею питання про відвід (самовідвід) цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим рухом заяви.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено право на справедливий суд.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з поданої заяви судді про самовідвід, суддя Кальник В.В. перебуває у приятельських стосунках з ОСОБА_1 , а тому, вказані обставини можуть викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності головуючого під час розгляду даної справи.

Беручи до уваги викладене та обставини, наведені в заяві про самовідвід, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд вважає, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 250, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Кальника В.В. у справі №160/12288/20 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Справу передати для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя В.В. Кальник