Справа № 420/5875/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5875/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" (адреса: 65113, м. Одеса, вул. Корольова, буд. 29-а, к.118, ) до Одеської митниці Держмитслужби , місцезнаходження: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (адреса, 65021, м. Одеса, вул. Садова, 1а, ) про скасування рішення, повернення суми надмірного стягнення податку на додану вартість та мита,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" до Одеської митниці ДФС, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_1 , та за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару, яке видано Одеською митницею ДФС № UА 500500/2020/000000/2 від 23 квітня 2020 року;

- стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 , суму переплати податку на додану вартість та мита на загальну суму 12 335 гривень з суб`єкта владних повноважень - Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що 13 квітня 2020 року Товариством з обмеженою діяльністю «Ексімфуд» в режимі імпорту ввезено на митну територію України, легковий автомобіль марки NISSAN, модель SENTRA SV, номер кузову: НОМЕР_2 . 23 квітня 2020 року, позивачем від Одеської митниці отримано «Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2020/000000/2». З рішенням Одеської митниці ДФС, яке видано підрозділом ВМО № 2 митного поста «Одеса-Спеціалізований» про коригування митної вартості товарів №UA500500/2020/000000/2 від 23.04.2020 року, із застосуванням резервного методу, що зазначено у графі 33, позивач не погоджується, вважає його протиправним, незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного митного законодавства України, оскільки обставини та посилання відповідача на прийняття вказаного Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості є необґрунтованими. Позивачем надано відповідачу достатньо документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, серед яких рахунок-фактура (інвойс) від 29 січня 2020 року без номеру, у якому міститься опис, що входить у вартість товару, а саме: вартість автомобіля. Подані документи підтверджують заявлену митну вартість в розмірі 1 699 доларів США. При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу надані Позивачем документи не містять.

13.07.2020 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

07.08.2020 р. позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.09.2020 р. до суду від Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначивши, що в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) № UА500500/2020/227451 містились розбіжності та були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Також до митного оформлення не було надано документів, що підтверджують вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України, що виключало можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно з ч.1 ст. 54 МКУ. Отже надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена бо підлягала сплаті за ТЗ, що в свою чергу виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості. З метою обґрунтованого вибору визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом і Одеською митницею Держмитслужби були проведені консультації, про що зазначено в спірному рішенні про коригування митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз інформації наявної в зовнішніх джерелах (мережі інтернет, а саме www.auction.com.ua та інші), наявної у митного органу довідкової інформації та встановлено, що рівень митої вартості товару є більшим 2169,00 дол. США. Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано до рівня 3600.00 дол. США.

05.10.2020 року ухвалою суду замінено відповідача у справі з Одеської митниці ДФС на Одеську митницю Держмитслужби.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариством з обмеженою діяльністю «Ексімфуд» в режимі імпорту ввезено на митну територію України, легковий автомобіль марки NISSAN, модель SENTRA SV, номер кузову: НОМЕР_2 .

13 квітня 2020р. співробітниками Одеської митниці "Одеський морський торговельний порт" ВМО № 2 проведено фізичний огляд товарів та інших предметів, про що складений відповідний акт (а.с. 17).

14 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_1 судовим експертом Кеосак А.П. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1067-Е/20, автомобіля марки NISSAN, моделі SENTRA SV, номер кузову НОМЕР_2 , модельний рік 2018, власником якого є - ОСОБА_1 , в якому експертом зазначено, що ринкова вартість автомобіля NISSAN SENTRA SV, номер кузову НОМЕР_2 , модельний рік 2018, ввезеного на митну територію України з урахуванням його технічного стану і пошкоджень, станом на 13 квітня 2020 року становить 45945,25 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ на дату оцінки, становить 1689,02 доларів США (а.с. 18-32).

16 квітня 2020 року до Одеської митниці державної фіскальної служби, уповноваженою особою на декларування ТОВ «Ексімфуд» була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація № UА 5050/2020/227451 на товар «Автомобіль легковий, з двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та з кривошипно - шатунним механізмом, такий що використовувався - 1 штука: марка NISSAN, моделі SENTRA SV, номер кузову НОМЕР_2 , що надійшов до ОСОБА_1 із задекларованою митною вартістю вищевказаного автомобіля в сумі 1 699,00 доларів США.

Відповідно до відомостей граф 8 та 9 вказаної МД, одержувач та особа відповідальна за фінансове врегулювання - зазначено ОСОБА_1 .

У митній декларації декларантом самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною 1 699,00 доларів США (графа 42 митної декларації) на підставі рахунку - фактури - інвойсу від 29 січня 2020 року без номеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації, декларантом були долучені документи, які зазначені у графі 44 вказаної МД, а саме:

- 3008 Довідка №150420-1 від 15.04.2020 р.;

- 3007 Рахунок №21222 від 02.02.2020 р.;

- 3007 Довідка №160420-3 від 16.04.2020р.;

- 3007 Рахунок №46 від 16.04.2020р.;

- 9610 надано копію митної декларації країни відправлення № Х7972 від 10.02.2020 р.

- 3016 надано Висновок експерта про вартісні характеристики товару № 1067-Е/20 від 14.04.2020р.;

- додатково надано Рахунок № б/н. від 20.10.2019, на підтвердження вартості товару, що підтверджується листами № 20-40 від 16.04.2020 р та № 23-04 від 22.04.2020 року від декларанта ТОВ «Ексімфуд», які додаються до адміністративного позову.

16.04.2020 року, відповідачу надавався рахунок про вартість доставки автомобіля NISSAN SENTRA 2018 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , до порту Одеса, який становить 400 (чотириста) доларів США (що дорівнює, згідно курсу НБУ на дату виставлення рахунку - 10 888,76 грн).

22 квітня 2020 року ОСОБА_1 сплачено іноземному продавцю «ZR SERVICES INC.» за вказаний автомобіль марки NISSAN, модель SENTRA SV, VIN-код: НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 1 699 доларів США, згідно інвойсу від 29 січня 2020 року без номеру, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 200/000614988 від 22.04.2020 року, який додається адміністративного позову (а.с. 116).

23 квітня 2020 року Одеською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2020/000000/2, в якому зазначено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. У зв`язку з чим скориговано митну вартість товару до рівня 3600дол. США.

У зв`язку із збільшенням митної вартості за резервним методом ОСОБА_1 доплатила до державного бюджету мито у розмірі 12335 грн., що підтверджується копією квитанції № ПНІ 149 від 27.04.2020 року (а.с.54).

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) № UА500500/2020/227451містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Судом встановлено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз інформації наявної в зовнішніх джерелах (мережі інтернет, а саме www.auction.com.ua та інші), наявної у митного органу довідкової інформації та встановлено, що рівень митої вартості товару є більшим 2169.00 дол. США. Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано до рівня 3600.00 дол. США.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-УІ Одеською митницею Держмитслужби правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості № ІІА500500/2020/000002/1 від 23.04.2020 року.

У рішенні про коригування митної вартості № UА500500/2020/000002/1 від 23.04.2020 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

В додаткових документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів ТОВ «Ексімфуд» або його уповноваженими представниками до Одеської митниці Держмитслужби надано не було.

Таким чином, Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № UА500500/2020/000002/1 від 23.04.2020 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ТОВ «Ексімфуд» оскільки Одеська митниця Держмитслужби діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, а тому вимога позивача про стягнення на його користь судових витрат суперечить ст. 139 КАС України та задоволенню не підлягає.

Крім іншого, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UА 500630/2018/005405 від 07.12.2018 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Разом з тим, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що зазначена інформація щодо вартості автомобіля в розмірі 1699 доларів США є об`єктивною.

Зазначена позиція суду ґрунтується на висновках викладених в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 року у справі №1140/3242/18.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_1 , суму переплати податку на додану вартість та мита на загальну суму 12 335 гривень з суб`єкта владних повноважень - Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань суд зазначає наступне, після визнання протиправним та скасування у судовому порядку рішення про коригування митної вартості у позивача виникли підстави для повернення митних та інших платежів, як надмірно сплачених ОСОБА_1 на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення надміру сплачених сум митних платежів та належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде її звернення до Одеської митниці ДФС з вимогою підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення надміру сплачених сум митних платежів, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Встановлені Одеською митницею ДФС суперечності та неповнота документів свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Оскільки подані декларантом документи містили розбіжності та позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем відповідно до вимог Митного кодексу України прийнято рішення, яким запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, проведено консультацію з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями, а тому з урахуванням ненадання декларантом усіх необхідних належних для підтвердження митної вартості додаткових документів, прийнято обґрунтоване рішення про визначення митної вартості за шостим методом.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

На підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірного рішення про коригування митної вартості товарів № UА 500500/2020/000000/2 від 23 квітня 2020 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у зв`язку з чим заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" (адреса: 65113, м. Одеса, вул. Корольова, буд. 29-а, к.118, ) до Одеської митниці Держмитслужби (адреса: 65078, м.Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21-а, ), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (адреса, 65021, м. Одеса, вул. Садова, 1а, ) про скасування рішення, повернення суми надмірного стягнення податку на додану вартість та мита, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.