Справа № 200/6503/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 р. Справа№200/6503/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Гажитової О.Г.,

представника позивача Калініної О.Б.,

представник відповідача Ковальова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/6503/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1817-СГ від 24 березня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №1817-СГ від 24 березня 2020 року "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою наданні у власність земельної ділянки";

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області у передбачений Земельним кодексом України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, кадастровий номер :06:000:0574 площею 2,00га, яка розташована за межами Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, з урахуванням висновків суду, й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у заяві питання у відповідності із вимогами ст.118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 березня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області винесло Наказ № 1817-СГ від 24 березня 2020 року про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки.

Так, Наказом № 1817-СГ від 24 березня 2020 року було повторно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в запасі, території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :06:000:0574.

На підставі поданого позивачем проекту землеустрою було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер :06:000:0574 та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 лютого 2020 року № НВ-020, який надавався позивачем до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області разом із проектом землеустрою.

Отже, реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі поданого проекту землеустрою відповідно до статей 9, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою, а відтак про безпідставність мотиву відповідача про невідповідність кадастрового плану земельної ділянки витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відповідно до 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Таким чином, відмовляючи в затвердженні погодженого проекту землеустрою, суб`єкт владних повноважень, а саме відповідач, фактично підмінив свої повноваження на даному етапі приватизації земельної ділянки, чим перевищив свої повноваження та з порушенням норм встановлених законом, прийняв неправомірне рішення (Наказ № 1817-СГ від 24 березня 2020 року), у зв`язку із чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовна заява задоволенню/а.с.2-5/.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Головним управлінням в наказі від 24 березня 2020 № 1817-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» зазначено, що однією з підстав відмови є невідповідність кадастрового плану земельної ділянки до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в частині коду КВЦПЗ), тобто відповідно до законодавства кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі та не може мати розбіжностей. Тому, зазначене твердження підтверджує факт розбіжностей кадастрового плану відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр». Порядок складання та затвердження вимог до оформлення кадастрових планів земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з чим, позивачу було відмовлено на законодавчих підставах, з метою приведення документації у відповідність до норм передбачених законодавством.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління зазначає, що підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. А тому, поданий на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає нормам чинного законодавства, тому не може бути затверджений Головним управлінням.

Вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому наказ від 24 березня 2020 року №1817-СГ скасуванню не підлягає та позовні вимоги задоволенню не підлягають/а.с.96-105/.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі /а.с.81/.

21 липня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про участь у справі в режимі відоконференції /а.с.86/.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено /а.с.93/.

31 липня 2020 року через відділ діловодства та документообігу суду відповідачем надано відзив на позовну заяву /а.с.96-111/.

05 серпня 2020 року судом оголошено перерву у підготовчому для надання відповіді на відзив до 26 серпня 2020 року.

11 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про участь у справі в режимі відоконференції /а.с.124-127/.

Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено /а.с.129/.

17 серпня 2020 року представником позивача надано відповідь на відзив /а.с.131-135/.

26 серпня 2020 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23 вересня 2020 року

02 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про участь у справі в режимі відоконференції /а.с.165-166 /.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено /а.с.177/.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та письмових поясненнях. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.74-75/.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, є органом державної влади, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

07 червня ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтованою площею 2,0000 га ріллі (згідно зі статтею 22 Земельного кодексу України) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства (далі за текстом - «проект землеустрою») /а.с.15/.

14 червня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області було прийнято Наказ №2644-СГ, яким надано позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтований розмір 2,0000 га ріллі, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства/а.с.16/.

З метою розроблення проекту землеустрою між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбасгеоземлеустрій» було укладено Договір про виконання робіт №3-12/07-17 від 12 липня 2019 року/а.с.70-71/.

16 вересня 2019 року висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16 вересня 2019 року №9831/82-19 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів (далі за текстом - «Висновок») було погоджено/а.с.57/.

Після погодження проекту землеустрою, його було направлено на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як вимагає порядок, встановлений ст. 118 Земельного кодексу України.

20 вересня 2019 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 12 липня 2019 року, складеного ТОВ «Донбасгеоземлеустрій» була здійснена державна реєстрація земельної ділянки. Проект землеустрою в електронній формі було перевірено та внесено до Державного земельного кадастру 20 вересня 2019 року.

Так, земельній ділянці на яку претендує позивач був присвоєний кадастровий номер :06:000:0574/а.с.65-66/.

21 грудня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області винесло наказ №7009-СГ від 21 грудня 2019 року про відмову у затвердженні документації із землеустрою наданні у власність земельної ділянки /а.с.6/.

Так, Наказом №7009-СГ від 21 грудня 2019 року було відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в запасі, території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000га, кадастровий номер :06:000:0574.

Підставою для відмови зазначені наступні причини: поданий на розгляд проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а саме:

- згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій» відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою;

- назва проекту землеустрою не відповідає наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 червня 2019 року М2644-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою».

Враховуючи, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування не перешкоджає повторному зверненню особи з метою затвердження проекту землеустрою після усунення недоліків, у 2020 році позивач повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

24 березня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області винесло наказ №1817-СГ від 24 березня 2020 року про відмову у затвердженні документації із землеустрою наданні у власність земельної ділянки.

Так, наказом №1817-СГ від 24 березня 2020 року було повторно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в запасі, території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :06:000:0574.

Підставою для відмови зазначені наступні причини:

- кадастровий план відповідно до ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» складається у паперовій та електронній формі; Разом з тим. відповідно до cт.11 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме: відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Тобто кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в частині коду КВЦПЗ);

- відповідно до розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» в поданому на розгляд проекті землеустрою відсутнє погодження Криворізької сільської об 'єднаної територіальної громади.

Позивач, не погоджуючись із даним рішенням, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не в повній мірі довів правомірність свого рішення та дій, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про державний земельний кадастр», «Про землеустрій» та Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною п`ятою статті 5 зазначеного Закону встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Визначення державного кадастрового реєстратора сформульовано у ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якої встановлено його спеціальний статус у сфері державної реєстрації земельних ділянок.

Основними повноваженнями кадастрового реєстратора є: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевірка на відповідність поданих документів вимогам законодавства; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання цих книг; внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання відмови щодо внесення; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; надання відомостей із Державного земельного кадастру й відмови в наданні; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передання органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомостей про земельні ділянки.

Отже державний кадастровий реєстратор - це службова особа, суб`єкт владних повноважень, що здійснює всі необхідні дії з ведення Державного земельного кадастру.

Згідно вимог ст.118 Земельного кодексу України Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Порядок отримання земельної ділянки та перелік необхідних документів та погоджень, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України не містить обов`язку чи вимоги у отриманні згоди (погодження) сільської ради на затвердження проекту землеустрою при відведенні земельної ділянки із земель державної власності.

Наявність такого погодження у проекті відведення земельної ділянки також не передбачено ст. 50 Закону України «Про землеустрій», нормами якої встановлений вичерпний перелік документів які повинні міститься у проекті.

Так, відповідно до пункту 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З врахуванням наведеного, до повноважень Криворізької сільської ради відноситься повноваження щодо розпорядження земельними ділянками виключно комунальної власності.

Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру від 18 лютого 2020 року № НВ-020 чітко вбачається, що форма власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:000:0574) - державна власність. Таким чином, очевидним є те, що до повноважень Криворізької сільської ради не відноситься повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності /а.с.65-66/.

Щодо розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р. суд зазначає наступне.

Так, розпорядженням КМУ №60-р від 31 січня 2018 року, фактично врегулювано питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, і не відноситься до даних правовідносин. З огляду на, що суд вважає посилання в спірному наказі на відсутність погодження Криворізької сільської об 'єднаної територіальної громади є безпідставним.

Проект землеустрою, разом із кадастром планом земельної ділянки пройшли погодження та на етапі складання висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №9831/82-19 від 16 вересня 2019 року не викликали пересторог та зауважень /а.с.57/. В тому числі це стосується і кадастрового плану земельної ділянки, який повністю збігається із витягом з Державного земельного кадастру.

Єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

В постановах від 24 січня 2020 року у справі №316/979/1 8 та від 30 серпня 2018 року у справі №817/586/17 Верховний Суд дійшов висновків, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. Головне управління Держгеокадастру в області не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Після погодження проект землеустрою є таким, що відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Квитанцією від 01 липня 2020 року №5592859 за подання данного позову сплатила 840,80грн /а.с.1/

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 840,80грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , адреса листування: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р. Машинобудівників, 16, м. Краматорськ, 84313, ) про визнання протиправним та скасування наказу №1817-СГ від 24 березня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №1817-СГ від 24 березня 2020 року "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою наданні у власність земельної ділянки".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області у передбачений Земельним кодексом України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, кадастровий номер :06:000:0574 площею 2,00га, яка розташована за межами Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у заяві питання у відповідності із вимогами ст.118 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , адреса листування: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р. Машинобудівників,16, м. Краматорськ, 84313, ) судовий збір в розмірі 840,80(вісімсот сорок гривень)грн.80 копійок.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 вересня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуально

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов