Справа № 597/964/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 597/964/20 пров. № А/857/10700/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хомич О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2020 року (головуючий суддя Дудяк С.В., м. Заліщики) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його незаконним та просить таке скасувати і винести нове, яким позовну заяву задовольнити, а справу закрити за відсутністю правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не було забезпечено додержання вимог ч.2 ст. 77 КАС України та покладено обов`язок доказування відсутності ознак адміністративного правопорушення на самого позивача, не надавши оцінку відсутності доказів правомірності свого рішення суб`єктом владних повноважень.

Наведені обставини свідчать, що рішення судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Дудяка С.В. від 04 серпня 2020 року (справа №597/964/20) постановлене з порушеннями вимог КАС України та КупАП.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2020 року відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №298097, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425 гривень за те, що позивач 03.07.2020 року о 12 годині 40 хвилин в м.Заліщики по вул.Маковея Тернопільської області, керував автомобілем марки Таврія, модель Нова, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і при перевірці у нього виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в повній мірі доведено факт порушення позивачем п.2.1 «ґ» ПДР України та правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

З системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 122 КпАП.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а та від 17.09.2020 у справі №742/2298/17.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції, у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема інспектор СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюк Роман Ігорович, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича. ії.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2020 року по справі №597/964/20 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. В. Ніколін
О. М. Гінда