Справа № 752/8765/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/8765/19 Головуючий у 1 інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Горяйнова А.М.

Мєзєнцева Є.І.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка виразилася у відмові розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19 лютого 2019 року та призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком на підставі ст. 13 п. "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 19 лютого 2019 року на підставі трудової книжки, за якою він проходив професійне навчання працював на металургійному виробництві та проходив службу у пенітенціарній системі у такі періоди:

- з 01.09.1977 року до 05.07.1981 року - навчання в Донецькому електрометалургійному технікумі за професією техніка-механіка з ремонту обладнання заводів чорної металурги;

- з 03.08.1981 року до 12.10.1981 року - робота слюсарем з ремонту металургійного обладнання металу обжимного цеху Донецького металургійного заводу;

- з 29.10.1981 року до 23.12.1983 року - служба в лавах Радянської армії;

- з 21.02.1984 року до 26.10.1986 року - робота нагрівальником металу обжимного цеху Донецького металургійного заводу;

- з 30.10.1986 року до 20.07.1992 року - служба за переводом у пенітенціарній системі, а саме у Слідчому ізоляторі міста Донецька (Установа ЮЄ 312/196 УВС Донецької області);

- з метою негайного виконання рішення суду в частині присудження пенсії стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком в сумі стягнення за один місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що має право на призначення пільгової пенсії за віком та посилається на те, що документальним підтвердженням факту звернення до пенсійного органу є розписка від 19 лютого 2-19 року.

Апеляційна скарга, також, містить клопотання про виклик в судове засідання та допит в якості свідка співробітницю відділу обслуговування громадян №1 Головного управління ПФУ в м. Києві ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка відмовлено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у редакції позовної заяви, поданої до Голосіївського районного суду міста Києва, 19 лютого 2019 року, ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України Голосіївського району в м. Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В редакції позовної заяви, поданої до Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем зазначено, що ОСОБА_1 19 лютого 2019 року звернувся із заявою до Відділу обслуговування громадян № 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Із змісту долученої ОСОБА_1 заяви, встановлено, що вона адресована Управлінню Пенсійного фонду України Голосіївського району в м. Києві.

Відповідно до Розписки-повідомлення, до заяви ОСОБА_1 долучено: трудову книжку (кількість 1+вкладинка, № НОМЕР_1 , НОМЕР_6), копію паспорта НОМЕР_2 (кількість 1), копію військового білету НОМЕР_3 (кількість 1), копію диплома про вищу освіту НОМЕР_4 (кількість 1), копію свідоцтва про народження дитини НОМЕР_5 (кількість 1), копію ідентифікаційного коду (кількість 1).

Згідно змісту цих позовних заяв, у реєстрації заяви від 19 лютого 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено в усній формі та повідомлено про необхідність пред`явити пільгові довідки, завірені накази про прийняття переведення, звільнення з роботи з важкими умовами праці тощо.

Враховуючи те, що Донецький електрометалургійний технікум, Донецький металургійний завод та Установа ЮЄ 312/196 (Донецький слідчий ізолятор) знаходяться у місті Донецьку, тобто, на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, на яку позивач не може особисто поїхати або комусь доручити отримати необхідні для оформлення пенсії документи, 20.02.2019 року ОСОБА_1 Голові Правління Пенсійного фонду України подано Звернення про надання роз`яснення стосовно пільгової пенсії за віком, в якому повідомлено, що 19 лютого 2019 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Управління ПФУ Голосіївського району м. Києва, яким відмовлено у прийнятті цієї заяви та її реєстрації.

Також, у Зверненні ОСОБА_1 зазначено: «… З огляду на інформацію, розміщену на офіційному сайті Пенсійного фонду України, а також після спілкування зі спеціалістами вищевказаного територіального органу ПФУ, мені зрозумілий порядок оформлення пільгової пенсії після пред`явлення пільгової довідки, завірених наказів про прийняття, переведення, звільнення з роботи з важкими умовами праці тощо, які можливо отримати виключно там, де я працював та навчався».

У прохальній частині звернення ОСОБА_1 просить розглянути та задовольнити це звернення, прийнявши до розгляду заяву про призначення пенсії та призначити пільгову пенсію за віком на підставі всіх необхідних та передбачених чинним законодавством України даних в трудовій книжці. До Звернення позивачем долучено копії: паспорту та ідентифікаційного коду, трудової книжки, військового білету, розписки про одержання заяви Управлінням Пенсійного фонду України Голосіївського району міста Києва від 19.02.2019 року, заяву про призначення пенсії за віком від 19.02.2019 року.

Відповідно до супровідного листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 20 березня 2019 року №7125/Ц-11, звернення ОСОБА_1 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для розгляду і направлення відповіді автору звернення у встановлені законодавством терміни.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08 квітня 2019 року №74088/02/Ц-4281 в порядку Закону України «Про звернення громадян» розглянуто звернення ОСОБА_1 від 20 березня 2019 року №7125/Ц-11, в якому роз`яснено положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та роз`яснено ОСОБА_1 право оскаржити цю відповідь у порядку статті 16 Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись із відмовою розгляду заяви від 19 лютого 2019 року, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 114 вищевказаного Закону передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Положеннями ч. 2. ст. 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами частини 2 статті 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Приписами пункту 1.2 розділу І Порядку №22-1 визначено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Пунктом 1.6 розділу І Порядку №22-1 закріплено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно положень п. 1.7 розділу І Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Порядок приймання, оформлення і розгляду документів визначений Розділом ІV Порядку №22-1.

У відповідності до п. 4.1 розділу ІV Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду стала, на його думку, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка виразилася у відмові розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19 лютого 2019 року.

Так, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про призначення пенсії до Управління Пенсійного фонду України Голосіївського району в м. Києві, датована 19 лютим 2019 року, на якій міститься власноручний підпис заявника ОСОБА_1 та друкована Розписка-повідомлення із зазначеним переліком документів, які подаються до Заяви, яка, також, містить власноручний підпис заявника - ОСОБА_1 (а.с. 19-21).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 77 КА України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на Заяві та Розписці-повідомленні відсутні підписи Спеціаліста пенсійного органу, яким прийнято Заяву, дати прийняття та номеру реєстрації заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, у відповідності до вимог Додатку 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 4.1 розділу ІV), що належним чином не підтверджує факту прийняття та реєстрації Заяви про призначення пенсії 19 лютого 2019 року в передбаченому законодавством порядку.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві, поданій до Голосіївського районного суду міста Києва позивач вказує, що 19 лютого 2019 року звернувся із Заявою про призначення пенсії до Управління Пенсійного фонду України Голосіївського району в м. Києві.

Разом з тим, у позовній заяві, поданій до Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем вказано, що 19 лютого 2019 року він звернувся із цією Заявою до Відділу обслуговування громадян № 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обгрунтованими сумніви суду першої інстанції вважати долучені позивачем Заяву та Розписку - повідомлення належним доказом на підтвердження обґрунтування порушеного права позивача.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на момент направлення позивачем Заяви від 19.02.2019 року про призначення пенсії не виникло обов`язку щодо здійснення розгляду цієї заяви у відповідності до положень Порядку та Закону №1058 та прийняття рішення.

Щодо посилання апелянта на Розписку про одержання заяви територіальним органом Пенсійного фонду України від 19 лютого 2019 року №7966/01, яка додана ОСОБА_1 до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Частиною 1 статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ч. 8 ст. 79 КАС України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.4 ст.296 КАС України, якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані.

Згідно вимог частини 4 статті 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

Натомість, позивач таких причин неподання Розписки від 19 лютого 2019 року №7966/01 в апеляційній скарзі не зазначає, що є порушенням вищезазначених процесуальних норм.

Крім того, колегія суддів зазначає, що додана позивачем до апеляційної скарги Розписка про одержання заяви територіальним органом Пенсійного фонду України від 19 лютого 2019 року №7966/01 не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 4.1 розділу ІV Порядку №22-1, оскільки, не містить переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у межах позовних вимог, заявлених у справі №752/8765/19, позивачем не оскаржуються дії Голови Правління Пенсійного Фонду України щодо передачі Звернення ОСОБА_1 від 20.02.2019 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, неприйняття Головою Правління Пенсійного Фонду України та/або Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та не здійснення реєстрації «Заяви про призначення пенсії від 19.02.2019 року», яку позивачем направлено додатком до Звернення від 20.02.2019 року про надання роз`яснення стосовно пільгової пенсії за віком, в прохальній частині якого позивач просить Голову Правління Пенсійного фонду України прийняти та розглянути Заяву від 19.02.2019 року про призначення пенсії.

Також, ОСОБА_1 не оскаржується відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08 квітня 2019 року №74088/02/Ц-4281, яку надано позивачу у порядку Закону України "Про звернення громадян".

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Горяйнов А.М.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020 року.