Справа № 340/1370/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року справа № 340/1370/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (далі - Рада) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до Ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 26 березня 2020 року №765.

Також просить суд зобов`язати відповідача затвердити проект.

У позовній заяві зазначає, що Рада протиправно відмовила у затвердженні проекту землеустрою, оскільки отримала дозвіл на його розроблення в силу прямих приписів закону у зв`язку з бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області (далі - Управління).

Рада заперечила стосовно задоволення позову, надавши відзив на нього (а.с.72-76).

У поясненнях зазначає, що правомірно відмовила у затвердженні проекту землеустрою, оскільки розроблений без отримання дозволу на його виготовлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 вересня 2017 року позивач подала до Управління заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (земельна ділянка загальною площею 28,3587 га, кадастровий номер :02:000:9106) (а.с.10).

Управління одержало звернення того ж дня (а.с.10).

Не отримавши відповіді на звернення протягом місяця, ОСОБА_1 уклала договір про виконання робіт стосовно розроблення проекту землеустрою від 11 жовтня 2017 року (а.с.11-13).

19 жовтня 2017 року позивач подала до Управління заяву про укладення правочину, яке отримано ним того ж дня (а.с.11).

Проект землеустрою виготовлено у 2019 році (а.с.6).

29 жовтня 2019 року експертом державної експертизи погоджено проект землеустрою (а.с.46).

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до Ради заяву про затвердження проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка перейшла до відання відповідача (а.с.53).

26 березня 2020 року Рада прийняла рішення, яким відмовила у затвердженні проекту землеустрою (а.с.54).

Підстава - відсутність дозволу на розробку проекту землеустрою.

Управління повідомило, що 02 жовтня 2017 року прийняло рішення за зверненням позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с.137).

Підстава відмови у задоволенні - включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які виставлені для продажу на торгах.

Управління не надало до суду доказів надіслання і отримання рішення ОСОБА_1 .

Рішення оформлене не у формі наказу, а у формі листа.

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, приписами частин 8 та 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Питання дотримання вимог законів та прийнятих відповідно до них підзаконних актів під час складання проекту землеустрою перевіряється тим державним органом, який погоджує його або проводить експертизу.

Це передбачено сукупністю приписів частини 1 та 6 статті 186-1 Земельного Кодексу України.

Цими нормами права встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналізуючи ці норми права, суд зробив висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов`язкової державної експертизи або відсутності дозволу на виготовлення.

У даному випадку Рада, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, керувалось відсутністю дозволу на виготовлення (недотримання процедури мовчазної згоди).

Так, приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що протягом місяця Управління не розглянуло заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 01 вересня 2017 року, оскільки не надало доказів надіслання і отримання позивачем рішення.

Водночас рішення мало бути прийнято у формі наказу.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - Закон) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Отже, розглядаючи заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, Управління надавало адміністративну послугу.

Приписами частини 5 статті 10 Закону передбачено, що адміністративна послуга вважається наданою з моменту отримання її суб`єктом звернення особисто або направлення поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) листа з повідомленням про можливість отримання такої послуги на адресу суб`єкта звернення. У випадках, передбачених законодавством, відповідний документ може бути надісланий поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку. При цьому строк доставки поштової кореспонденції не зараховується до строку надання адміністративної послуги.

Управління не дотрималось цих вимог Закону, не надіславши відповідачу рішення у належній формі поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку у місячний строк.

Таким чином, у позивача виникло право на укладення договору щодо розробки проекту землеустрою протягом місяця з дня закінчення граничного строку розгляду звернення.

Граничний строк розгляду звернення завершився 02 жовтня 2017 року.

Позивач уклала правочин про виготовлення проекту землеустрою 11 жовтня 2017 року і надіслала Управлінню повідомлення разом з копією договору.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що ОСОБА_1 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою в силу прямих присів закону у зв`язку з бездіяльністю Управління.

Тому, Рада безпідставно відмовила у затвердженні проекту землеустрою.

Отже, наявна підстава скасування рішення відповідача відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України.

Захист порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача затвердити проект землеустрою, оскільки останній погоджено державним експертом.

Таким чином, позов належить задовільнити.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 840,80 грн. (а.с.65).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 26 березня 2020 року №765, яким ОСОБА_1 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей