Справа № 761/18560/20
Суддя: Фролова І. В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/309/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Крот Юрія Анатолійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі неправомірною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов даний позов.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

16 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Однак, під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 160 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, ОСОБА_1 долучив копію посвідчення серії НОМЕР_1 та посилається на п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

У відповідності до вимог п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №545/1149/17, норма п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Оскільки, спір у справі винник не з розгляду питання щодо соціального захисту прав ОСОБА_1 , як ветерана війни-учасника бойових дій, суддя приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Частиною 4 ст. 46 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 9 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Варто зазначити, що інспектор, дії якого оскаржуються, є посадовою особою, який працює в юридичній особі - Департаменті патрульної поліції, який з огляду на характер спірних правовідносин має бути відповідачем у справі. При цьому, Управління патрульної поліції у м. Києві є лише структурним підрозділом Департамента патрульної поліції.

Водночас, суд, враховуючи вимоги ст. 48 ч. 3 КАС України, має право заміняти відповідача лише згодою позивача.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно сплатити судовий збір, уточнити відповідачів у справі, зазначивши їх дані в позовній заяві відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України та надати заяви у відповідності до ч. 1 ст. 161 КАС України.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 КАС України).

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 4, 25, 161, 169 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Крот Юрія Анатолійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі неправомірною та її скасування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: