Справа № 360/746/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/746/19

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.

за участю секретаря судового засідання Полякової В.К.,

представника позивача Джунь С.В.,

представника відповідача Кузьминової І.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначав, що 15 листопада 2018 року набрало законної сили рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2018 року у справі №812/1463/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яким визнано протиправним та скасовано, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2017 року № форми «В-1» (яким ПРАТ «ЛИНІК» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 94660488,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 41 181 343,00 грн. до складу якого увійшла сума бюджетного відшкодування за період січень-грудень 2016 року. Однак Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, отримавши вказане судове рішення 26 листопада 2018 року, наступного дня інформацію щодо узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі 44 655 780,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не вніс, а тому дані Реєстру щодо незавершеної процедури оскарження не відповідають дійсності, що є підставою для визнання бездіяльності контролюючого органу протиправною. Водночас, враховуючи те, що з 1 січня 2018 року позивач втратив статус великого платника податків і переведений на обслуговування до Лисичанської податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, у цій справі має місце публічне правонаступництво, оскільки функції Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби передано Головному управлінню ДФС у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Головного управління ДФС у Луганській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 41 181 343,00 грн.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області внести електронним повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів: січня 2016 року (заява № від 22.02.2016) в розмірі 475 925,00 грн.; лютого 2016 року (заява № від 21.03.2016) в розмірі 11 129 319 грн.; березня 2016 року (заява № від 20.04.2016) в розмірі 3296047 грн.; квітня 2016 року заява № від 20.05.2016 в розмірі 3 883 309,00грн. та заява № від 09.06.2016 в розмірі 13 825,00 грн.; травня 2016 року (заява № від 16.06.2016) в розмірі 2 531 662,00 грн.; червня 2016 року (заява № від 19.07.2016) в розмірі 2 928 925,00 грн.; липня 2016 року (заява № від 17.08.2016) в розмірі 2 983 822,00 грн.; серпня 2016 року (заява № від 19.09.2016) в розмірі 2 554 503,00 грн.; вересня 2016 року (заява № від 20.10.2016 в розмірі 1 405 367,00 грн. жовтня 2016 року (заява № від 18.11.2016) в розмірі 2 162 720,00 грн.; листопада 2016 року (заява № від 15.12.2016) в розмірі 7 445 232,00 грн.; грудня 2016 року (заява № від 20.01.2017) в розмірі 3 845 124,00 грн. з одночасним внесенням інформації щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" в обслуговуючому банку.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 41 181 343,00 грн. відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) на користь приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (ідентифікаційний код 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова, буд. 371, офіс 1-А) судові витрати у розмірі 23052,00 грн (двадцять три тисячі п`ятдесят дві гривні 00 коп.) (т.2 а.с.215-224).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 360/746/19 залишено без змін (т.3 а.с.46-50).

Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі №360/746/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3 а.с.156-182).

Верховний Суд зазначив, що з урахуванням вимог абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, Головне управління ДФС у Луганській області після отримання рішення суду, яке набрало законної сили, та яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень-грудень 2016 року, було зобов`язане внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача, а тому така бездіяльність з боку контролюючого органу правильно визнана протиправною.

Також Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій при розгляді цієї справи обрали недостатньо ефективний спосіб захисту порушеного права позивача та не врахували висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 щодо належного ефективного способу захисту порушеного права на отримання сум бюджетного відшкодування ПДВ, яким є саме стягненння цих сум з Державного бюджету України.

Тому Верховний Суд в постанові від 15.01.2020 в цій справі зазначив, що при новому розгляді справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 прийнято до провадження адміністративну справу № 360/746/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Головного управління ДФС у Луганській області, Офісу великих платників податків ДФС про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 25.02.2020 (т.3 а.с.191).

25.02.2020 відкладено підготовче засідання до 24.03.2020 (т.3 а.с.202).

24.03.2020 відкладено підготовче засідання до 02.04.2020 (т.3 а.с.225).

Ухвалою суду від 02.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 05.05.2020 (т.4 а.с.31-32).

Ухвалою суду від 05.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2020 (т.4 а.с.51).

Ухвалою суду від 01.06.2020 відкладено судове засідання до 04.06.2020 (т.4 а.с.82-83).

Ухвалою суду від 04.06.2020 уточнену позовну заяву залишено без руху (т.4 а.с.121-122).

Ухвалою суду від 10.06.2020 продовжено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 07.07.2020 (т.4 а.с.157-158).

Ухвалою суду від 07.07.2020 відкладено підготовче засідання до 20.08.2020 (т.4 а.с.214).

20.08.2020 розгляд справи перенесено на 07.09.2020 (т.5 а.с.2).

Ухвалою суду від 07.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2020 (т.5 а.с.9).

09.06.2020 представник позивача за вх.№ 22598/2020 надав уточнений адміністративний позов, в якому, з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог (т.4 а.с. 129-144, 218-223) уточнив спосіб захисту порушеного права та просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 44 655 780,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України узгоджену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість разом з пенею наступних податкових періодів:

січня 2016 року (заява № від 22.02.2016) в розмірі 475 925,00 грн основного боргу та 132 865,18 грн пені;

лютого 2016 року (заява № від 21.03.2016) в розмірі 11 129 319,00 грн основного боргу та 3 106 999,95 грн пені;

березня 2016 року (заява № від 20.04.2016) в розмірі 3 296 047,00 грн основного боргу та 920 165,72 грн пені;

квітня 2016 року (заява № від 20.05.2016) в розмірі 3 883 309,00 грн та (заява № від 09.06.2016) в розмірі 13 825,00 грн основного боргу та 1 087 972,69 грн пені;

травня 2016 року (заява № від 16.06.2016) в розмірі 2 531 662,00 грн основного боргу та 706 770,44 грн пені;

червня 2016 року (заява № від 19.07.2016) в розмірі 2 928 925,00 грн основного боргу та 817 675,35 грн пені;

липня 2016 року (заява № від 17.08.2016) в розмірі 2 983 822,00 грн основного боргу та 833 001,09 грн пені;

серпня 2016 року (заява № від 19.09.2016) в розмірі 2 554 503,00 грн основного боргу та 713 147,02 грн пені;

вересня 2016 року (заява № від 20.10.2016) в розмірі 1 405 367,00 грн основного боргу та 392 339,84 грн пені;

жовтня 2016 року (заява № від 18.11.2016) в розмірі 2 162 720,00 грн основного боргу та 603 771,98 грн пені;

листопада 2016 року (заява № від 15.12.2016) в розмірі 7 445 232,00 грн основного боргу та 2 078 504,13 грн пені;

грудня 2016 року (заява № від 20.01.2017) в розмірі 3 845 124,00 грн основного боргу та 1 073 452,93 грн пені на поточний банківський рахунок Приватного акціонерного товариства "ЛИНІК" № НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528.

Від представника Головного управління ДПС у Луганській області 14.04.2020 надійшов відзив на позовну заяву (т.4 а.с.40-45), в якому зазначено, що позивач, звертаючись з уточненою заявою від 02.04.2020 (т.4 а.с. 2-14) повністю змінив позовні вимоги та предмет позову, оскільки за змістом рішень судів попередніх інстанцій позивачем було пред`явлено вимогу щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання внесення в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 41 181 343,00 грн., а за змістом уточненої позовної заяви позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість разом з пенею податкового періоду січня-грудня 2016 року розмірі 72 453 274,00 грн. Крім того, вказану уточнену позовну заяву пред`явлено до інших відповідачів, а саме до Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Луганській області.

На думку представника податкового органу, зміна предмету та підстав позову у справі №360/746/19 після направлення її на новий розгляд є порушенням норм процесуального законодавства.

Зазначив, що платник податків, звертаючись до суду з уточненою позовною вимогою про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування податку на додану вартість фактично вимагає від суду прийняти рішення в порушення норм Податкового кодексу України, якими визначено процедуру бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в порушення норм Податкового кодексу України та постанов Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 189 та від 25.01.2017 № 26, якими визначено черговість та межі сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у рамках календарного року та у спосіб, не передбачений жодними нормами законодавства.

На думку Головного управління ДПС у Луганській області, наведений позивачем розрахунок нарахування пені за несвоєчасне повернення ПДВ податкового періоду січня - грудня 2016 року в розмірі 27797494,00 грн є необгрунтованим, оскільки було судове оскарження податкового повідомлення-рішення від 31.08.2017 № форми «В-1» до складу якого увійшла сума бюджетного відшкодування за період січень-грудень 2016 року за результатами якого 15.11.2018 набрало законної сили рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 812/1463/18, тому позивачем невірно розраховано нарахування пені на заборгованість з ПДВ. Просив суд звернути увагу, що дата, з якої розпочинається нарахування пені залежить від дати отримання податковим органом рішення суду + 5 робочих днів на подання висновку + 5 операційних днів на перерахування коштів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.06.2020 від відповідача - Державної казначейської служби України на адресу суду надійшов відзив (т.4 а.с.89-94), в якому зазначено, що при розгляді даної справи відповідачем у справі повинна виступати не Державна казначейська служба України, як юридична особа, а Держава в особі Державної казначейської служби України, оскільки Державна казначейська служба України не повинна відповідати коштами, передбаченими на утримання установи, за дії або бездіяльність органів державної влади.

Щодо стягнення з державного бюджету на користь ПРАТ «ЛИНІК» зазначив, що власником акцій та вигодонабувачем ПРАТ «ЛИНІК» виступає ПАТ «НК «Роснефть» (м. Москва, Софійська набережна, 26/1), яке згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 21.06.2018 № 176/2018 (зі змінами), включено в перелік юридичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Згідно з додатком 2 до цього рішення, застосовано до ПАТ «НК «Роснефть» наступні види обмежувальних заходів (відповідно до Закону України «Про санкції»): 1) запобігання виведенню капіталів за межі України; 2) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах. Також, відповідно до приписів постанови Правління Національного банку України від 01.10.2015 №654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», забороняється проведення операцій, які: 1) мають на меті, сприяють або можуть сприяти уникненню обмежень установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями); 2) порушують, сприяють або можуть сприяти порушенню обмежень установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями). Викладене свідчить про те, що перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені на користь ПРАТ «ЛИНІК» може сприяти подальшому виведенню капіталу ПАТ «НК «Роснефть» за межі України, що призведе до порушення вказаних обмежень.

Щодо нарахування та стягнення з державного бюджету пені нарахованої на суму бюджетної заборгованості відповідач зазначив, що рішенням від 08.08.2018 Луганського окружного адміністративного суду по справі № 812/1463/18, яке набрало законної сили 15.11.2018 визнано протиправним та скасовано, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 31.08.2017 № форми «В-1», яким ПРАТ «ЛИНІК» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 94660488,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 47330244,00 грн, і до складу якого увійшла сума бюджетного відшкодування за період січень-грудень 2016 року, при цьому за змістом уточненої позовної заяви сума бюджетного відшкодування не є відшкодованою, а тому і відсутні підстави для стягнення пені, нарахованої ПРАТ «ЛИНІК» на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.07.2020 від Головного управління ДПС у Луганській області надійшли додаткові пояснення (т.4 а.с.188-190), в яких податковий орган просив відмовити у задоволенні уточненої позовної заяви.

10.07.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Головного управління ДПС у Луганській області та відповідь на відзив Державної казначейської служби України (т.4 а.с.231-233, 241-244).

В судовому засіданні представники сторін надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив відповідно.

Представник позивача зазначив також, що позивач має право заявити вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне отримання сум бюджетного відшкодування лише за останні три роки, на сьогоднішній день він ще не отримав вказані суми за період січня-грудня 2016 року, користуючись своїм правом, для уникнення суперечностей з відповідачем стосовно періодів тривання процедури оскарження податкових певних повідомлень-рішень, просить суд стягнути на його користь пеню згідно з розрахунком позивача за період з 06.12.2018 по 30.06.2020.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Приватне акціонерне товариство "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" зареєстроване в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 32292929) та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 1 а.с. 20, 21).

Позивач перебував на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в подальшому ДФС.

Постановою Кабінету Міністрів України №247 від 30.03.2016 спеціалізовані державні податкові інспекції з обслуговування великих платників (в тому числі м. Луганська та м. Запоріжжя) були реорганізовані шляхом їх приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у зв`язку з чим ПРАТ "ЛИНІК" було передано на облік до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС.

На виконання наказу ДФС України від 26.09.2017 №632 "Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік" із змінами та доповненнями внесеними наказом ДФС України від 29.12.2017 №884 позивач не відповідає критеріям великих платників податків та з 01.01.2018 ПРАТ "ЛИНІК" переведений на обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням - ДПІ в м.Лисичанську, у зв`язку з чим 05.01.2018 облікова справа позивача була передана до ГУ ДФС у Луганській області.

17.08.2017 на адресу ПРАТ "ЛИНІК" було скеровано "Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за червень-грудень 2015року, січень-грудень 2016 та лютий 2017 року" № 64/28-10-47-08/32292929 від 17.08.2017 ( т.2 а.с. 25-96).

31.08.2017 ПРАТ "ЛИНІК" отримало податкові повідомлення-рішення форми "Р" збільшеної суми податкового зобов`язання зі сплати ПДВ разом зі штрафною санкцією в сумі 1 117 553,75 грн., форми "В-1" зменшеної суми бюджетного відшкодування в сумі 94 660 488,00грн. і з розрахунком до сплати штрафної фінансової санкції в розмірі 47 330 244,00грн., та форми "В-4" про зменшений розмір від`ємного значення в сумі 215 476 642,00 (т.2 а.с. 97-101).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 812/1215/17 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, - задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 1692 від 07.08.2017 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питань достовірності декларування сум від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. податкових періодів червня - грудня 2015 року, січня - грудня 2016 року та лютого 2017 року. Рішення набрало законної сили 05.04.2018.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 812/1463/18 позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 31.08.2017 №№ , ,.

Вказане рішення набрало законної сили 15.11.2018, оскільки ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було повернуто заявнику (Т.№ 2, а.с.102-107).

В подальшому, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 по справі №812/1463/18.

Отже, в позивача наявне право на повернення сум бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року, оскільки заявлені у цей період суми бюджетного відшкодування є узгодженими з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №812/1463/18 (15 листопада 2018 року), яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2017 року №, однак дані в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року не були внесені а ні ГУ ДФС у Луганській області (що визнано протиправною бездіяльністю в постанові Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 в цій справі), а ні відповідачем - Головним управлінням ДПС у Луганській області, який з 29.08 2019 здійснює повноваження щодо адміністрування податків позивача, що визнають сторони.

Факт, що Головним управлінням ДФС у Луганській області розпочато виконання повноважень ГУ ДФС у Луганській області з реалізації державної податкової політики та адміністрування єдиного внеску саме з 29.08 2019 підтверджено наказом №5 від 29.08.2019 в.о. начальника ГУ ДПС у Луганській області, що є у відкритому доступі на офіційному сайті установи відповідача 2.

При вирішенні даного спору по суті суд керується такими вимогами чинного законодавства.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яким внесення зміни, зокрема до статті 200 Податкового кодексу України. Вказаним законом змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Так, згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту "ґ" пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), який набрав чинності 01 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (абзац 2 пункту 7 Порядку).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Суд звертає увагу на те, що у зв`язку з набранням чинності Порядком, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними податковими органами податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01 квітня 2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.

Таким чином, після набрання чинності Порядком, тобто з 01 квітня 2017, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум податкового органу для перерахування на рахунки платника податку.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 05.05.2018 в справі № 822/2703/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень - 73843599).

Аналізуючи у сукупності вказані норми права та зібрані судом у справі докази, суд дійшов висновку про те, що у позивача наявне право на повернення сум бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року на загальну суму 44655780,00 грн, вказана сума є узгодженою з дня набрання законної сили судового рішення по справі №812/1463/18, однак відповідачем станом на час розгляду даної справи по суті не внесені дані в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року на загальну суму 44655780,00 грн.

З 5 січня 2018 року матеріали облікової справи ПРАТ «ЛИНІК» передано відповідно до функціональних обов`язків на обслуговування до Головного управління ДФС у Луганської області (з 29.08.2019 повноваження якого виконує Головне управління ДПС у Луганської області, або відповідач-2) у зв`язку з виключенням ПРАТ «ЛИНІК» з переліку великих платників податку, а Головне управління ДПС в Луганській області набуло прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганської області на підставі Постанови КМУ від 19.06.2019 № 537 в порядку публічного правонаступництва з 29.08.2019 (наказ № 5 від 29.08.2019). Отже, наявне в позивача право на повернення сум бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року порушено внаслідок протиправної бездіяльності податкових органів (в тому числі й відповідача 2 з моменту отримання повноважень ГУ ДФС в Луганській області щодо адміністрування податків позивача), оскільки заявлені у цей період суми бюджетного відшкодування є узгодженими з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №812/1463/18 (15 листопада 2018 року), яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2017 року №.

З огляду на зміст положень розділу X наказу №1588, пункт 10.14 цього розділу, яким передбачено, що після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до закінчення, зокрема, процедур судового оскарження сум грошових зобов`язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом, не може бути застосований у межах спірних правовідносин, оскільки платник податків змінив місце обліку не у зв`язку зі зміною місцезнаходження, а у зв`язку з переведенням на облік до іншого податкового органу на підставі наказу Державної фіскальної служби України «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» від 26 вересня 2017 року №632 з урахуванням змін, внесених наказом Державної фіскальної служби України від 29 грудня 2017 року №884.

Європейський суд з прав людини у справі «Справжня Православна Церква у Молдові» та інші проти Молдови» від 27 лютого 2007 року зазначив, що оскільки боржником є сама держава, то у зв`язку з цим не має значення, який із органів державної влади брав участь у судових спорах та який із них несе відповідальність за виконання кінцевого судового рішення.

Оскільки завершення процедури судового оскарження відбулось вже під час перебування позивача на обліку в ГУ ДФС в Луганській області, а потім в ГУ ДПС в Луганській області (відповідача-2), які набули публічного правонаступництва адміністративної компетенції та функціональних обов`язків Офісу з січня 2018 року та з серпня 2019 року відповідно, тому саме Головне управління ДПС у Луганській області є належним відповідачем та повинно було поновити порушені права позивача і саме в цьому полягає його бездіяльність.

Отже судом встановлено, що податкові органи в особі Головного управління ДПС в Луганській області в порушення вимог абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, дані в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкового періоду січень-грудень 2016 року стосовно позивача не внесли, чим допустили протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача 2 про те, що в нього відсутні повноваження щодо внесення в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування, не є слушними та спростовуються статтею 19-1 Податкового кодексу України, якою передбачено функції контролюючих органів, Положенням про Головне управління ДПС у Луганській області, затвердженим наказом ДПС України від 12 липня 2019 року №14 (в редакції наказу від 12.02.2020 №81) та Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26.

Посилання відповідача 2 на те, що внесенню в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування повинно передувати внесення інформації в АІС «Суди», яке відповідач 1 не здійснює, не заслуговує на увагу, оскільки Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування є самостійним реєстром, а тому невнесення такої інформації в АІС «Суди» не ставить в залежність обов`язок щодо внесення електронним повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Отже, відповідач-2 не довів суду наявності тих обставин, що в нього відсутні повноваження користуватися та вчиняти дії в такому Реєстрі.

Також суд не вважає слушними доводи відповідача 1 (Державної казначейської служби України), що перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені на користь ПРАТ «ЛИНІК» може сприяти подальшому виведенню капіталу ПАТ «НК «Роснефть» за межі України, що призведе до порушення обмежень, встановлених Закону України «Про санкції», оскільки такі доводи грунтуються лише на припущеннях.

Щодо вимог позивача стосовно нарахування та стягнення пені, суд зазначає наступне.

У п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України зазначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Перевіревши розрахунок пені, доданої позивачем до заяви про зменшення позовних вимог за період з 06.12.2018 по 30.06.2020, суд дійшов висновку, що він є математично правильним, вимоги про нарахування та стягнення пені не перевищують трьох років, що відповідає вимогам чинного законодавства та судовій практиці.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, §31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§40).

Відтак, оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету пені в розмірі 12466666,32 грн, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Таке застосування норми статті 200 пункту 200.23 ПК України відповідає і практиці Верховного Суду, наведеній в постановах, зокрема: від 30 травня 2019 року у справі № 803/655/17 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 82120048), від 27 травня 2019 року у справі № 826/20661/15 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 82019619), від 24 квітня 2019 року у справі № 822/1932/16 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81399535), від 22 березня 2019 року у справі № 822/3473/17 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80699190), від 12 березня 2019 року у справі № 806/1605/17 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80417876), від 12 березня 2019 р. у справі № 808/2689/15 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80418562).

Також згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15, провадження №11-778 апп18 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80427413), неефективними способами захисту порушеного права визнаються в аналогічних правовідносинах такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, оскільки вони не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника, є саме стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

За встановлених судом обставин належним способом захисту порушеного права позивача буде саме визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року та стягнення з Державної казначейської служби України узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість разом з пенею за період січень - грудень 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні з уточненим адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 463217,61 грн за 12 пов`язаних між собою вимог майнового характеру (12 податкових періодів 2016 року) (т.4 а.с.16).

В подальшому позивачем 10.07.2020 було подано заяву про уточнення та зменшення позовних вимог, відповідно зменшенню підлягає і розмір судового збору, що має бути утримано з розгляду цієї справи пропорційно сумі заявлених вимог, тобто ставка судового збору становить в даному випадку - 240351,85 грн.

Встановивши факт порушеного права позивача протиправною бездіяльністю Головного управління ДПС у Луганській області, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 240351,85 грн.

Керуючись статтями 2,5,77,90,139,241-245, 255, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року.

Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ) узгоджену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість разом з пенею наступних податкових періодів:

січня 2016 року (заява № від 22.02.2016) в розмірі 475 925,00 грн основного боргу та 132 865,18 грн пені;

лютого 2016 року (заява № від 21.03.2016) в розмірі 11 129 319,00 грн основного боргу та 3 106 999,95 грн пені;

березня 2016 року (заява № від 20.04.2016) в розмірі 3 296 047,00 грн основного боргу та 920 165,72 грн пені;

квітня 2016 року (заява № від 20.05.2016) в розмірі 3 883 309,00 грн та (заява № від 09.06.2016) в розмірі 13 825,00 грн основного боргу та 1 087 972,69 грн пені;

травня 2016 року (заява № від 16.06.2016) в розмірі 2 531 662,00 грн основного боргу та 706 770,44 грн пені;

червня 2016 року (заява № від 19.07.2016) в розмірі 2 928 925,00 грн основного боргу та 817 675,35 грн пені;

липня 2016 року (заява № від 17.08.2016) в розмірі 2 983 822,00 грн основного боргу та 833 001,09 грн пені;

серпня 2016 року (заява № від 19.09.2016) в розмірі 2 554 503,00 грн основного боргу та 713 147,02 грн пені;

вересня 2016 року (заява № від 20.10.2016) в розмірі 1 405 367,00 грн основного боргу та 392 339,84 грн пені;

жовтня 2016 року (заява № від 18.11.2016) в розмірі 2 162 720,00 грн основного боргу та 603 771,98 грн пені;

листопада 2016 року (заява № від 15.12.2016) в розмірі 7 445 232,00 грн основного боргу та 2 078 504,13 грн пені;

грудня 2016 року (заява № від 20.01.2017) в розмірі 3 845 124,00 грн основного боргу та 1 073 452,93 грн пені на поточний банківський рахунок Приватного акціонерного товариства «ЛИНІК» № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) на користь приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (ідентифікаційний код 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова, буд. 371, офіс 1-А) судові витрати у розмірі 240351,85 грн (двісті сорок тисяч триста п`ятдесят одну гривню 85 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у повному обсязі 05 жовтня 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян