Справа № 140/4671/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/4671/20 пров. № А/857/8504/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року (головуючого судді Сороки Ю.Ю. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №140/4671/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.03.2020 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просить визнати протиправним та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13195-55 від 13.02.2020 на суму 10757,48 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів вказує, що оскільки судове рішення щодо частини позовних вимог які задоволені не оскаржуються сторонами, тому згідно із положеннями частини 1 статті 293 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Волинської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 04.06.2003 №10 ОСОБА_1 04.06.2003 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 244.

З 30.12.2015 по 12.03.2019 ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, яка здійснює діяльність у сфері права (КВЕД 69.10) та була платником єдиного податку ІІІ групи на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

11.04.2019 позивачем до Головного управління ДФС у Волинській області подано заяви форми № 5-ОПП та № 1-ЄСВ про реєстрацію її самозайнятою особою, яка має намір проводити незалежну професійну діяльність в галузі права (адвокатська практика) та взяття на облік як платника єдиного внеску, за результатами розгляду яких позивач отримала повідомлення від ГУ ДФС у Волинській області №015 від 11.04.2019 про взяття її на облік як платника єдиного соціального внеску.

Згідно інтегрованої картки ОСОБА_1 з квітня 2018 року відповідач одночасно вів її облік як фізичної особи-підприємця і як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат).

Позивач, як самозайнята особа, яка проводить незалежну професійну діяльність в галузі права (адвокатська практика) за квітень-грудень 2019 року та січень 2020 року сплачувала єдиний внесок, що підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень від 10.05.2019 №3 на суму 918,06 грн.; від 27.06.2019 №4 на суму 918,06 грн.; від 18.07.2019 №6 на суму 918,06 грн.; від 19.08.2019 №7 на суму 918,06 грн.; від 11.09.2019 №8 на суму 918,06 грн.; від 24.09.2019 №9 на суму 918,06 грн.; від 21.11.2019 №10 на суму 918,06 грн.; від 13.12.2019 №11 на суму 918,06 грн.; від 26.12.2019 №12 на суму 918,06 грн., від 25.03.2020 №13 на суму 1039, 06 грн.

13.02.2020 Головне управління ДПС у Волинській області, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 31.01.2020, та відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сформувало ОСОБА_1 вимогу №Ф-13195-55 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 10 757, 48 грн., яка утворилась у зв`язку з нарахуванням органом доходів і зборів ОСОБА_1 як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, єдиного внеску за 2017-2018 роки (аркуш справи 43).

Позивач, не погоджуючись із такою вимогою, звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов повністю суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем, як самозайнятою особою, яка проводить незалежну професійну діяльність в галузі права (адвокатська практика) за квітень-грудень 2019 року та січень 2020 року сплачено єдиний внесок в повній мірі, відповідно вимога Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13195-55 від 13.02.2020 на суму 10757,48 грн. є протиправною та такою, що порушує майнові права та інтереси позивача та на її користь необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4 850 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що частина 1 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, відповідачем оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в частині стягнутих вимог щодо надання правничої допомоги, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини 1 статті 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише у цій частині.

Приписами частини 1 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до матеріалів справи доказами на надання правничих послуг у даній справі позивачкою та її представником подано до суду ордер серія ВЛ №000,033983 на надання правової допомоги ОСОБА_1 від 26.03.2020 виданий Адвокатом Пилипчук В.Ф., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №253 Пилипчука В.Ф., копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.03.2020 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Пилипчук В.Ф., копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.03.2020 на суму 4850 грн. та розрахунок (надання правової (правничої) допомоги по справі №140/4671/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги) складений представником позивача В.Ф. Пилипчук щодо гонорару на суму 4850,00 грн. та Акт приймання-передач наданих послуг правової (правничої) допомоги по справі №140/4671/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги на суму 4850 грн. підписаний адвокатом Пилипчук В.Ф. та Пилипчук І.Л.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та із розрахунку (надання правової (правничої) допомоги по справі №140/4671/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги) складений представником позивача В.Ф. Пилипчук щодо гонорару на суму 4850,00 грн. та Акту приймання-передач наданих послуг правової (правничої) допомоги по справі №140/4671/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги на суму 4850 грн. підписаний адвокатом Пилипчук В.Ф. та ОСОБА_1 такі містять наступну роботу: - консультації та роз`яснення з правових питань позивачу 550 грн. (2 год.); - оформлення позовної заяви із додатками та направлення до Волинського окружного адміністративного суду Волинської області 1950 грн. (5 год.); - оформлення та направлення клопотання про зупинення провадження по справі 900 грн. (3 год.); - оформлення та направлення до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів та дослідження їх судовому засіданні 850 грн. (3 год.); - надання правничої (правової) допомоги у Волинському окружному адміністративному суді 600 грн. (30 хв.).

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що понесених витрат на професійну правничу допомогу із наданим розрахунком та актом поданим до суду першої інстанції в порядку статей 132, 134, 139 КАС України підтверджується надання правничих послуг частково, а саме в цій справі Адвокатом Пилипчуком В.Ф. оформлено і подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів та дослідження їх в судовому засіданні (аркуші справи 78-79), що становить відповідно до розрахунку 850 грн., надано правничу (правову) допомогу у Волинському окружному адміністративному суді, ознайомлено з матеріалами справи (аркуш справи 98) та подано відповідь на відзив (аркуші справи 97-107), що охоплює згідно його розрахунку 600 грн., в решті вказані послуги не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позовна заява підписана позивачкою та вона не зазначала про надання правової допомоги ОСОБА_2 , а тому сума витрат на правову допомогу підлягає стягненню в розмірі 1450 грн., що є співмірною із складність справи, витраченим часом адвоката, значенням спору для сторони.

Згідно із статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, відповідно до приписів статті 317 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, а саме, в частині стягнення витрат на правову допомогу, а в решті рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права та необхідно його залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі №140/4671/20 змінити, а саме, у абзаці 3 резолютивної частини цього рішення суду формулювання «витрати на правову допомогу у розмірі 4850 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень» замінити формулюванням «витрати на правову допомогу у розмірі 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень».

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі №140/4671/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим