Справа № 184/1578/20
Суддя: Гукова Р. М.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1578/20
Номер провадження 2-а/184/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М.

за участю секретаря судового засідання Батрак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №3 УПП в Херсонській області сержанта поліції Безродного Івана Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №3 УПП в Херсонській області сержанта поліції Безродного І.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.09.2020 року, він рухався автомобільною дорогою Одеса-Мелітополь в напрямку м.Одеса на автомобілі Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 та приблизно о 18 год. був зупинений поліцейським, яким відносно позивача винесено Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року.

Згідно постанови інспектора роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Безродного І.О. серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року позивач керуючи автомобілем порушив швидкісний режим в режимі дії дорожнього знаку 3.29, рухався зі швидкістю 87 км/год., чим порушив швидкість на 37 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам тс000666» камера 5096, 5095, чим порушив п. 12.9.б ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3, та визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

З зазначеним позивач не погоджується оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржувальній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини та висновки, які надав працівник поліції не відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищевказані порушення позивач просить скасувати постанову ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закрити.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року адміністративну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21.09.2020 року позивач недоліки позовної заяви усунув та ухвалою суду постановлено розглядати справу в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Від поліцейського батальйону №1 роти №3 УПП в Херсонській області сержанта поліції Безродного І.О. відзив на позовну заяву не надійшов, клопотання про продовження строку для надання відзиву або про неможливість надання такого відзиву до канцелярії суду не надходили.

Враховуючи зазначене суд обмежившись дослідженням наявних в матеріалах позовної заяви доказів, оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року, винесеною інспектором роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Безродним І.О., позивача визнано винуватим за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови 01.09.2020 року позивач керуючи автомобілем порушив швидкісний режим в режимі дії дорожнього знаку 3.29, рухався зі швидкістю 87 км/год., чим порушив швидкість на 37 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам тс000666» камера 5096, 5095, чим порушив п. 12.9.б ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3

Відповідно до п.п. «б» п. 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що виноситься в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Проте жодних доказів, що підтверджували б факт вчинення правопорушення в постанові не зазначено, до постанови доказів вчинення позивачем правопорушення не додаються, що підтверджується змістом самої постанови, зокрема п.7 постанови.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22.07.2019 року по справі № 757/2757/16-а, підпис позивача на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає його згоду з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням статті 71 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення та відсутність відзиву на позовну заяву дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема доказів порушення п.п. «б» 12.9 ПДР, не надано.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ПДР України, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого зазначена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, перелік яких визначений ч.1 ст. 20 КАС України, зокрема з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 20,72-78, 241-246, 250, 286, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до поліцейського батальйону №1 роти №3 УПП в Херсонській області сержанта поліції Безродного Івана Олександровича (73034, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, буд. 128) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3069876 від 01.09.2020 року, винесену поліцейським батальйону №1 роти №3 УПП в Херсонській області сержанта поліції Безродним Іваном Олександровичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова