Справа № 520/10172/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

05 жовтня 2020 р. № 520/10172/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не включення до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на тримання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме 1 рік 10 місяців 28 днів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №29 від 29.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 , у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з урахуванням половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (з 01.09.1980 по 27.05.1984), а саме 1 рік 10 місяців 28 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , як судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (з 01.09.1980 по 27.05.1984), а саме 1 рік 10 місяців 28 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту його призначення, виходячи із розрахунку 82 (вісімдесят два) відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки Другого апеляційного адміністративного суду №360 від 15.06.2020 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при призначенні щомісячного грошового утримання неправильно обраховано загальний трудовий стаж ОСОБА_1 , зокрема, не включено до загального трудового стажу період половини строку навчання у вищому навчальному закладі, що в свою чергу вплинуло на визначення відсоткового значення розміру грошового утримання судді у відставці, що підлягає виплаті. Вважаючи вказані дій та рішення відповідача протиправними та незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх соціальних прав.

Ухвалою суду від 06.08.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, на виконання ухвали суду надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що відповідно до абз.4 п.34 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Закону України №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Так, абз.2 ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ, чинного на момент обрання позивача суддею, не передбачав зарахування до стажу роботи половину строку навчання на денній формі вищого юридичного закладу, у зв`язку з чим управління пенсійного фонду при призначенні грошового утримання ОСОБА_1 , діяло в порядку, межах та у спосіб визначених чинним законодавством України.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , 28 жовтня 1985 року обрана на посаду народного судді Комінтернівського районного народного суду міста Харкова. Постановою Верховної Ради України від 13 липня 2000 року №1895-ІІІ обрана безстроково суддею Комінтернівського районного суду міста Харкова, Постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року №239-VІ обрана суддею Харківського апеляційного адміністративного суду безстроково, рішенням Вищої ради правосуддя від 26 грудня 2018 року №4006/0/15-18 переведена на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 11 червня 2020 року №1805/0/15-20 позивача звільнено з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу голови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2020 року №04-05/145 відраховано зі штату суду з 15.06.2020 року.

Згідно наданого Другим апеляційним адміністративним судом розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такий стаж складає 36 років 06 місяців 11 днів, у тому числі: 1 рік 10 місяців 28 днів - половина строку навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (01.09.1980 - 27.06.1984).

16.06.2020 року позивачу призначена виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78% грошового утримання судді.

28 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, що складає 1 рік 10 місяців 28 днів.

Листом від 29.07.2020 року відповідач повідомив про прийняте за наслідками розгляду заяви рішення №29 від 29.07.2020 року, яким відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, що складає 1 рік 10 місяців 28 днів. При цьому відповідач посилався на відсутність правових підстав для зарахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача щодо незарахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі протиправними, а рішення №29 від 29.07.2020 року, таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи викладені вище обставини справи суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

На момент виходу позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Згідно ч.2, 3 ст. 142 Закону України №1402, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 5 ст. 142 Закону України №1402 визначено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно абзацу 4 п.34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (далі - Закон України №2453-VІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, на час набрання чинності Законом України №2453-VІ (30.07.2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як встановлено судом, повноваження ОСОБА_1 як судді припинилися з дня прийняття рішення Вищою радою правосуддя від 11 червня 2020 року №1805/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Отже, з 11 червня 2020 року позивач припинив свої повноваження як суддя та набув право на призначення грошового утримання судді у відставці на умовах, визначених нормами законодавства, чинного станом саме на 11 червня 2020 року.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №592/3694/17.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинно зараховуватися половина строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1980 по 27.06.1984, що з урахуванням часу роботи на посаді судді в сукупності складає 36 років 06 місяців 11 днів та дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 82, а не 78 відсотків заробітної плати працюючого судді.

З метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №29 від 29.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинськогоз 01.09.1980 по 27.06.1984- 1 рік 10 місяців 28 днів.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Розподіл судових витрат здійснити в порядку частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257-262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не включення до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на тримання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме 1 рік 10 місяців 28 днів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №29 від 29.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 , у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з урахуванням половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (з 01.09.1980 по 27.05.1984), а саме 1 рік 10 місяців 28 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , як судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (з 01.09.1980 по 27.05.1984), а саме 1 рік 10 місяців 28 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту його призначення, виходячи із розрахунку 82 (вісімдесят два) відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки Другого апеляційного адміністративного суду №360 від 15.06.2020 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко