Справа № 380/19/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/19/20 пров. № А/857/4444/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Гулкевич І.З. у м. Львові) у справі № 380/19/20 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2019 винесене Головним управління ДФС у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що проведеною камеральною перевіркою ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» встановлено порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань, зазначених у податкових деклараціях з плати за землю, за період з грудня 2018 року по січень 2019 року, в зв`язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку. Тому, до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 10 %. Позивач зазначає, що контролюючим органом 29.03.2019 прийняті рішення про розстрочення податкового боргу № 17, № 18 та укладено договори про надання розстрочення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб. Згідно договорів про розстрочення податкового боргу, ГУ ДФС у Львівській області надало позивачу розстрочення по земельну податку на загальну суму 2372000 грн під проценти строком з 29.03.2019 по 27.09.2019. Згідно виписки з рахунку № 145, що не заперечується відповідачем та відображено в акті перевірки № 632/13-01-57-04/02649905 від 22.11.2019, позивачем виконано взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати розстроченої суми передбаченої Договорами. Однак, як вбачається з акту перевірки № 632/13-01-57-04/02649905 від 22.11.2019 на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання із сплати земельного податку відповідачем нараховано штраф з дати укладання договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання з 29.03.2019 по 27.09.2019, чим порушив норми податкового законодавства. З цих підстав, позивач вважає, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 02.12.2019 про застосування до дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» штрафних санкцій в сумі 111467, 60 грн.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що податкового законодавства штрафні санкції не нараховуються у разі прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов`язання (податкового боргу) з дати прийняття такого рішення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржило Головне управління Державної податкової служби у Львівській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині, яка оскаржується та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що перевіркою встановлено порушення визначених у пп.57.1 ст.57 Податкового кодексу України строків сплати суми узгодженого грошового зобов`язання по земельному податку, а тому, на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України позивачу нараховано штраф у розмірі 10% за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» зареєстроване як юридична особа . Місцезнаходження: 82482, Паркова площа, 3, м. Моршин, Львівська область.

ГУ ДФС у Львівській області на підставі пп. 19-1.1 п. 19-1 ст. 19, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, розділу І Податкового кодексу України (далі ПК України), та відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 глави 8 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з питань своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по земельному податку за період грудень 2018 року по січень 2019 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки № 632/13-01-57-04/02649905 від 22.11.2019 за період грудень 2018 по січень 2019.

Перевіркою встановлено порушення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» визначених у пп. 57.1 ст. 57 ПК України строків сплати суми узгодженого грошового зобов`язання по земельному податку, а саме: несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку за періоди що перевірявся, а тому, на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України позивачу нараховано штраф у розмірі 10% за затримку сплати грошового зобов`язання з земельного податку.

На підставі висновків акта перевірки № 632/13-01-57-04/02649905 від 22.11.2019 ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 № , яким зобов`язано ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» сплатити штраф у розмірі 10% від суми задекларованого грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб в сумі 111467, 60 грн.

Позивач вважаючи прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Підпунктом 4.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється, зокрема, у формі розстрочки (підпункт 32.1, підпункт 32.2 ст. 32 ПК України).

Порядок розстрочення грошових зобов`язань визначено положеннями ст.100 ПК України, згідно п. 100.1 якої розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання (п. 100.2 ст. 100 ПК України).

Як сліду з матеріалів справи, 29.03.2019 Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято рішення № 17 про розстрочення податкового боргу та укладено з ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» договір про надання розстрочення податкового боргу від 29.03.2019 по земельному податку з юридичних осіб, рішення про розстрочення грошового зобов`язання від 29.03.2019 №18 та договір про надання розстрочення грошового зобов`язання від 29.03.2019 №18 по земельному податку з юридичних осіб.

У цих договорах зокрема зазначено, про розстрочення податкового боргу із земельного податку на суму 619013, 82 грн строком з 29.03.2019 по 27.09.2019 та на суму 1752986, 18 грн строком з 29.03.2019 по 27.09.2019 згідно графіків сплати передбачених договорами.

Відтак уклавши договір про розстрочення податкового боргу та про розстрочення грошового зобов`язання позивач узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п.100.10 ст.100 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті.

На реалізацію наведеної норми ПК України розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385; далі - Порядок № 574), відповідно до пункту 3.9 якого на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Таким чином, розстрочення є законодавчо передбаченими формами розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, а умовами незастосування штрафу, передбаченого ст. 126 Податкового кодексу України є виключно прийняття рішення та укладання відповідного договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) на період до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) і це може стосуватись лише розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) сплата яких відбувається згідно з договором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що в акті перевірки № 632/13-01-57-04/02649905 від 22.11.2019 зазначено, що на розстрочені грошові зобов`язання із сплати земельного податку Головне управління ДФС у Львівській області нарахувало штраф ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у сумі 111467, 60 грн.

Разом з цим, позивач відповідно до вказаних вище договорів про надання розстрочення податкового боргу та затверджених у них графіках здійснив сплату орендної плати у загальній сумі 2372000 грн, про що свідчать наявні в справі платіжні доручення та виписка з рахунку № 145, тобто виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасні сплати розстроченої суми передбаченої договорами.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку як протиправного, оскільки були дотриманні умови незастосування штрафу, передбаченого ст. 126 Податкового кодексу України, а саме податковим органом при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2019 не враховано дію в період з 29.03.2019 по 27.09.2019 договорів про розстрочення податкового боргу №17, 18, тобто неможливість нарахування штрафу за такий період, та протиправно не враховано сплачені позивачем суми розстроченого податкового зобов`язання (боргу).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 380/19/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький