Справа № 360/2807/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2807/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - Арнаутова А.І. (витяг з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ

від 28.07.2020 за № )

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом

Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа»

до Головного управління ДПС у Луганській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (далі позивач, КП «Лисичанськтепломережа») до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Луганській області), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2020 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 274832,00 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 137416,00 грн, а всього на суму 412248,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 червня 2020 року ним отримано оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене на підставі акта від 05 червня 2020 року № 409/12-32-50-04/13401321 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість КП «Лисичанськтепломережа» податковий номер 13401321 за квітень 2020 року».

Відповідачем на підставі підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пунктів 76.1 та 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість КП «Лисичанськтепломережа» за квітень 2020 року, за наслідками якої складено вищезазначений акт.

Згідно з актом перевірки позивач порушив пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту і відповідно до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету, на 274832,00 грн. Таким чином, збільшується сума податку на додану вартість, яка за результатами декларації за квітень 2020 року, підлягає сплаті платником податку до бюджету у сумі 274832,00 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивований тим, що податковий кредит за квітень 2020 року позивач сформував на підставі податкових накладних:

- з дати складення яких минуло понад 1095 календарних днів, а саме по контрагенту НАК «Нафтогаз України» по податковим накладним, своєчасно зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень 2013 року у розмірі 91941,57 грн та лютий 2014 у розмірі 102986,04 грн;

- які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме по контрагенту ЛКСП «Лисичанськводоканал» у розмірі 79904,57 грн, в тому числі за січень 2020 року у розмірі 31013,64 грн, за лютий 2020 року у сумі 42827,83 грн, за березень 2020 року у сумі 6063,10 грн.

З посиланням на положення статей 14, 187, 198, 201, «Перехідні положення» Податкового кодексу України, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Головне управління ДПС у Луганській області позов не визнало, про що 11 серпня 2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 32240/2020 подало відзив на позовну заяву від 11 серпня 2020 року б/н (арк. спр. 72-76).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Луганській області, на підставі підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2. пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 54.3 статті 54, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пунктів 76.1 та 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість КП «Лисичанськтепломережа» за квітень 2020 року, за результатами якої складено акт від 05 червня 2020 року № 409/12-32-50-04/13401321.

Камеральною перевіркою встановлено, що 18 травня 2020 року КП «Лисичанськтепломережа» до ДПІ у м. Лисичанську ДПС у Луганській області подано податкову декларацію з податку на додану вартість (далі - ПДВ) від 18 травня 2020 року № за квітень 2020 року, в якій до складу податкового кредиту віднесено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, з дати складання яких минуло понад 1095 календарних днів по контрагенту Національна Акціонерна Компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз України»), а саме: за жовтень 2013 року у розмірі 91941,57 грн та лютий 2014 року у розмірі 102986,04 грн та по податковим накладним не зареєстрованим в ЄРПН по контрагенту ЛКСП «Лисичанськводоканал», а саме: за січень 2020 року у сумі 31013,64 грн, за лютий 2020 року у сумі 42827,83 грн, за березень 2020 року у сумі 6063,10 грн.

Податкові накладні НАК «Нафтогаз України» виписані: від 21 жовтня 2013 року № 17264 на суму 3468243,01 грн, від 28 лютого 2014 року № 6585 на суму 3100461,73 грн та від 28 лютого 2014 року № 6631 на суму 485498,88 грн. Вищевказані податкові накладні НАК «Нафтогаз України» зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних:

податкова накладна від 21 жовтня 2013 року № 17264 на суму 3468243,01 грн зареєстрована 05 листопада 2013 року;

податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 6585 на суму 3100461,73 грн зареєстрована 15 березня 2014 року;

податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 6631 на суму 485498,88 грн зареєстрована 15 березня 2014 року.

У КП «Лисичанськтепломережа» перед НАК «Нафтогаз України» станом на 01 липня 2016 року виникла заборгованість за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, та яка не була погашена до 31 грудня 2016 року.

ГУ ДПС у Луганській області в ході проведення камеральної перевірки КП «Лисичанськтепломережа» здійснено звірку показників податкової звітності з ПДВ за грудень 2019 року та виявлено такі розбіжності:

р.10.1 Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України за основною ставкою - сума відхилення «-» 274832,00 грн (значення податкової звітності (декларації/розрахунки) 1338993,00 грн; значення згідно з порядком заповнення 1064161,00 грн);

р. 17 Усього податкового кредиту - сума відхилення «-» 274832,00 грн (значення податкової звітності (декларації/розрахунки) 1339003,00 грн; значення згідно з порядком заповнення 1064171,00 грн);

р. 18 Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету - сума відхилення «+» 274832,00 грн (значення податкової звітності (декларації/розрахунки) 1194930,00 грн; значення згідно з порядком заповнення 1469762,00 грн).

З 01 січня 2017 року терміни формування податкового кредиту платниками податку (у тому числі платниками, які застосовують касовий метод) визначаються з урахуванням положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних), незалежно від того, коли була складена податкова накладна: до 01 січня 2017 року чи після цієї дати.

З 03 грудня 2017 року, у зв`язку з прийняттям Закону України від 09 листопада 2017 року № 2198-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України», змінено період, протягом якого отримувач товарів/послуг має право віднесення суми ПДВ до податкового кредиту, з 365 календарних днів на 1095 календарних днів.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, починаючи з 03 грудня 2017 року суми ПДВ, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних (складених як до зазначеної дати, так і після неї, можуть бути віднесені до складу податкового кредиту:

- у разі своєчасної реєстрації в ЄРПН - протягом 1095 календарних днів з дати складання таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних;

- у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН - протягом 1095 календарних днів з дати складання таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, але не раніше дати такої реєстрації.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач вважає, що платники, які застосовують касовий метод, повинні формувати податковий кредит із відображенням його у податковій звітності у порядку, визначеному пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній з 03 грудня 2017 року.

Таким чином, якщо будь-який платник податку (і який застосовує касовий метод, і який не застосовує касовий метод) не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

На підставі викладеного, по зазначеним податковим накладним НАК «Нафтогаз України», виписаним та зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних, спливом строку 1095 календарних днів є такі дати:

податкова накладна від 21 жовтня 2013 року № 17264 на суму 3468243,01 грн зареєстрована 05 листопада 2013 року, сплив строку 21 жовтня 2016 року;

податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 6585 на суму 3100461,73 грн зареєстрована 15 березня 2014 року, сплив строку 28 лютого 2017 року;

податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 6631 на суму 485498,88 грн зареєстрована 15 березня 2014 року, сплив строку 28 лютого 2017 року.

Відповідач вважає, що Верховним Судом у рішенні від 23 січня 2020 року № 360/1805/19, на яке посилається позивач у позові, було неправильно трактовано норми пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та в підтвердження своєї позиції ГУ ДПС у Луганській області звертає увагу на те, що тільки з 23 травня 2020 року законодавством платнику податків надане таке право.

Стосовно сум ПДВ, включених позивачем до податкового кредиту за відсутності податкових накладних, представник відповідача зазначив, що при формуванні податкового кредиту на підставі рахунку, що виставляється платнику податку за послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, дата формування податкового кредиту згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначається за датою складання такого рахунку або за датою списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату таких послуг («перша подія»).

Таким чином, оскільки КП «Лисичанськтепломережа» використовує касовий метод, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата списання коштів з банківського рахунка платника податку, а тому застосування положень пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України в даному випадку виключається.

Право на податковий кредит за «касовою» операцією у платника, який застосовує касовий метод податкового обліку, виникає на дату списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) такого платника, або на дату надання інших видів компенсації. При цьому зареєстрована в ЄРПН податкова накладна - обов`язковий документ, що таке право підтверджує.

Право на податковий кредит за «касовою» операцією у платника, який застосовує касовий метод податкового обліку, виникає на дату списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) такого платника, або на дату надання інших видів компенсації. При цьому зареєстрована в ЄРПН податкова накладна - обов`язковий документ, що таке право підтверджує.

Відповідач зауважує, що підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що з метою застосування терміну «постачання товарів» електрична та теплова енергія, газ, пара, вода, повітря охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром. Отже, вода використовується КП «Лисичанськтепломережа» як товар - матеріал для подальшої обробки, який піддається нагріванню і транспортуванню до користувачів вже у вигляді теплової енергії, а не послуга, як вказує позивач. Тому, позивач не мав підстав для включення сум ПДВ до складу податкового кредиту на підставі рахунку без отримання належним чином зареєстрованої податкової накладної.

Відповідач вважає, що КП «Лисичанськтепломережа» не мав підстав для включення сум ПДВ до складу податкового кредиту без отримання належним чином зареєстрованої податкової накладної.

Таким чином, на думку відповідача, Головне управління ДПС у Луганській області при винесенні податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2020 року № діяло у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому вказане податкове повідомлення - рішення є законним.

Від представника КП «Лисичанськтепломережа» 14 вересня 2020 року за вхідним реєстраційним № 37103/2020 надійшла відповідь на відзив від 14 вересня 2020 року № 1305 (арк. спр. 95-97), в якій зазначено таке.

Стосовно податкових накладних, з дати складання яких минуло понад 1095 календарних днів, по контрагенту НАК «Нафтогаз України» по податковим накладним, своєчасно зареєстрованим в ЄРПН, за жовтень 2013 року у розмірі 91941,57 грн та лютий 2014 у розмірі 102986,04 грн, представник позивача зазначив, що позивач, як платник податку, який здійснює постачання, передачу, розподіл теплової енергії, підпадає під дію пункту 44 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Представник позивача також зауважив, що підрозділ 2 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнений пунктом 44 згідно із Законом № 812-VIII від 24 листопада 2015 року із змінами, внесеними згідно із Законами № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року, № 2628-VIII від 23 листопада 2018 року.

Враховуючи той факт, що податкові накладні були виписані 21 жовтня 2013 року та 28 лютого 2014 року, своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, їх застосування при формуванні податкового кредиту за січень 2020 року необхідно аналізувати в комплексі з усіма нормами Податкового кодексу України, які регулюють спірні правовідносини.

На підставі пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, оскільки з дати складення податкових накладних від 21 жовтня 2013 року та 28 лютого 2014 року до квітня 2020 року минуло більше 1095 календарних днів, позивач не мав права, включати суми податку на додану вартість, зазначені в цих накладних, для формування податкового кредиту за січень 2020 року. На застосуванні такої позиції наполягає відповідач.

Натомість, станом на квітень 2020 року діяла також інша норма Податкового кодексу України, яка також обов`язкова до застосування, пункт 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення».

Згідно з цим пунктом тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл, теплової енергії, визначають дату виникнення податкових, зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Тобто, позивач, який підпадає під характеристики зазначеного платника податку, станом на січень 2020 року на підставі цієї норми до 1 січня 2022 року був вправі визначати дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, що і було ним реалізовано шляхом подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року.

Дати виникнення першої з подій, визначених у пункті 187.1 статті 187 та у пункті 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, стосовно операцій, відображених у податкових накладних від 21 жовтня 2013 року та 28 лютого 2014 року, припадають на звітні (додаткові) періоди до 1 січня 2022 року, що відповідає положенням абзацу другого пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

При цьому положеннями абзацу другого пункту 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не визначено початкову дату/період для звітних (податкових) періодів стосовно операцій на які поширюється дія зазначеного пункту.

У зв`язку з чим операції позивача, які мали місце у 2013 та 2014 роках та відображені у податкових накладних від 21 жовтня 2013 року та 28 лютого 2014 року, підпадають під дію пункту 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Тобто, відповідно до пункту 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення Податкового кодексу України можна зробити, висновок, що позивач, який підпадає під характеристики визначеного платника податку станом на квітень 2020 року, був вправі на підставі податкових накладних від 21 жовтня 2013 року та 28 лютого 2014 року визначати дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Враховуючи вищевикладене, як податковий орган за наслідками проведеної перевірки, так і суд при вирішенні даної справи, повинні застосовувати положення підпункту 4.1.4 пункту 4 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України і приймати рішення на користь платника податків позивача по справі.

Що стосується податкових накладних, не зареєстрованих в ЄРПН по контрагенту ЛКСП «Лисичанськводоканал» у розмірі 79919,78 грн, в тому числі за листопад 2019 у розмірі 79904,57 грн, в тому числі за січень 2020 року у розмірі 31013,64 грн, за лютий 2020 року у сумі 42827,83 грн, за березень 2020 року у розмірі 6063,10 грн, позивач зазначив, що підприємством були отримані рахунки-фактури від 29 січня 2020 року № 83/0120/1 на суму 305372,54 грн, від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1 на суму 267998,88 грн, від 31 березня 2020 року № 83/0320/1 на суму 338716,42 грн від ЛКСП «Лисичанськводоканал» за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до договору від 01 червня 2010 року № 83.

Дані рахунки містять всі необхідні реквізити, як то загальна сума платежу, сума податку та податковий номер продавця. Послуги централізованого водопостачання нараховуються ЛКСП «Лисичанськводоканал» відповідно до приладів обліку, а послуги з централізованого водовідведення - розрахунковим методом, тому задля формування податкового кредиту були враховані тільки спожиті послуги з централізованого водопостачання у розмірі 15917 куб. м на суму 292811,94 грн, у тому числі ПДВ 48801,99 грн за січень 2020 року; у розмірі 13968,480 куб. м на суму 256966,97 грн, у тому числі ПДВ 42827,83 грн за лютий 2020 року; у розмірі 17655,927 куб. м на суму 324802,36 грн, у тому числі ПДВ 54133,73 грн за березень 2020 року.

КП «Лисичанськтепломережа» здійснила оплату спожитих послуг:

- у січні 2020 року послуг з централізованого водопостачання та водовідведення 03 квітня 2020 року у розмірі 100000,00 грн та 10 квітня 2020 року у розмірі 94064,13 грн, у тому числі за показниками приладів обліку 186081,87 грн, в тому числі ПДВ - 31013,64 грн;

- у лютому 2020 року послуг з централізованого водопостачання та водовідведення 10, 16, 24, 30 квітня 2020 року у розмірі 267998,88 грн, у тому числі за показниками приладів обліку 256966,97 грн, в тому числі ПДВ - 42827,83 грн;

- у березні 2020 року послуг з централізованого водопостачання та водовідведення 30 квітня 2020 року у розмірі 37936,99 грн у тому числі за показниками приладів обліку 36378,58 грн, в тому числі ПДВ - 6063,10 грн.

При цьому вищезазначені рахунки-фактури, видані ЛКСП «Лисичанськводоканал» позивачу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є саме тим документом, який надає позивачу право на нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту без отримання податкової накладної, відповідно до підпункту «а» пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідач правом подання заперечень не скористався.

Ухвалою від 28 липня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 10 вересня 2020 року о 09 год. 00 хв. (арк. спр. 66-67).

У судовому засіданні, що відбулось 10 вересня 2020 року, за клопотанням представника позивача оголошено перерву до 24 вересня 2020 року до 14 год. 00 хв. (арк. спр. 92).

У судовому засіданні, що відбулось 24 вересня 2020 року, представник позивача позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні, що відбулось 24 вересня 2020 року, проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні, що відбулось 24 вересня 2020 року, судом оголошено перерву до 28 вересня 2020 року до 11 год. 00 хв. (арк. спр. 99).

У судове засідання, що відбулось 28 вересня 2020 року, представник позивача не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (арк. спр. 100).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

КП «Лисичанськтепломережа» (ідентифікаційний код 13401321, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Тепла, буд. 17) є юридичною особою, основний вид діяльності 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, як платник податків перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанське управління, ДПІ у м. Лисичанську (м. Лисичанськ), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28 липня 2020 року за № , та діє на підставі затвердженого статуту (арк. спр. 50-55, 57-61).

КП «Лисичанськтепломережа» 18 травня 2020 року до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року (реєстраційний номер документа ) з додатками, в якій визначено загальну суму податкового кредиту 1339003,00 грн (арк. спр. 35, 36-37).

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року до складу податкового кредиту позивачем включено суми податку на додану вартість, зокрема, в розмірі 79904,57 грн по операціях з ЛКСП «Лисичанськводоканал». Також до складу податкового кредиту віднесено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних по контрагенту НАК «Нафтогаз України», а саме: за жовтень 2013 року у розмірі 91941,57 грн та лютий 2014 року у розмірі 102986,04 грн. Декларантом відображено, що податковий кредит сформовано за касовим методом відповідно до пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України (арк. спр. 38-40).

Судом встановлено, що між КП «Лисичанськтепломережа» (споживач) та ЛКСП «Лисичанськводоканал» (постачальник) 01 червня 2010 року укладено договір № 83 на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за умовами якого: постачальник зобов`язується постачати споживачу питну воду та очищувати стоки, а споживач своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 Договору); кількість води, що подається постачальником та використовується споживачем, визначається за показаннями приладів обліку (пункт 5.1 Договору); зняття поточних розрахункових показань приладів обліку здійснюється не рідше одного разу на місяць з оформленням кількості наданої води двостороннім актом або груп-рахунком (пункт 5.3 Договору); при розрахунку за обсяги використаної води за умовами даного договору, споживач сплачує за надані послуги з водопостачання та водовідведення за діючим тарифом, встановленим згідно з чинним законодавством (пункт 6.1 Договору); споживач оплачує за надані послуги у наступному порядку авансовим платежем у розмірі 60 % від суми нарахувань за поточний місяць у строк до 15 числа поточного розрахункового місяця. Остаточний розрахунок споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків чи інших платіжних документів у триденний строк після їх отримання (пункт 6.2 Договору) (арк. спр. 47-49).

На виконання умов зазначеного договору, на підставі наданих позивачу рахунків-фактур від 29 січня 2020 року № 83/0120/1 (за період з 31 грудня 2019 року по 29 січня 2020 року), від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1 (за період з 30 січня 2020 року по 28 лютого 2020 року), від 31 березня 2020 року № 83/0320/1 (за період з 29 лютого 2020 року по 31 березня 2020 року) (арк. спр. 41, 43, 45), довідок споживання послуги з централізованого водопостачання за період з 31 грудня 2019 року по 29 січня 2020 року, з 30 січня 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 29 лютого 2020 року по 31 березня 2020 року (арк. спр. 42, 44, 46), КП «Лисичанськтепломережа» у квітні 2020 року здійснено оплату за отримані послуги з центрального постачання та водовідведення платіжними дорученнями (арк. спр. 14-20):

від 03 квітня 2020 року № 678 (оплата за рахунком від 29 січня 2020 року № 83/0120/1) в сумі 100000,00 грн, в тому числі ПДВ в сумі 16666,67 грн;

від 10 квітня 2020 року № 710 (оплата за рахунком від 29 січня 2020 року № 83/0120/1) в сумі 94064,13 грн, в тому числі ПДВ в сумі 15677,35 грн;

від 10 квітня 2020 року № 711 (оплата за рахунком від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1) в сумі 5935,87 грн, в тому числі ПДВ в сумі 989,31 грн;

від 30 квітня 2020 року № 764 (оплата за рахунком від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1) в сумі 62063,01 грн, в тому числі ПДВ в сумі 10343,83 грн;

від 16 квітня 2020 року № 723 (оплата за рахунком від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1) в сумі 100000,00 грн, в тому числі ПДВ в сумі 16666,67 грн;

від 24 квітня 2020 року № 751 (оплата за рахунком від 28 лютого 2020 року № 83/0220/1) в сумі 100000,00 грн, в тому числі ПДВ в сумі 16666,67 грн;

від 30 квітня 2020 року № 765 (оплата за рахунком від 31 березня 2020 року № 83/0320/1) в сумі 37936,99 грн, в тому числі ПДВ в сумі 6322,83 грн.

Також судом встановлено, що НАК «Нафтогаз України» за наслідками операцій з постачання та транспортування природного газу на користь КП «Лисичанськтепломережа» виписало податкові накладні:

від 21 жовтня 2013 року № 17624 на загальну суму 3468243,01 грн (у тому числі ПДВ 578040,50 грн), яка зареєстрована в ЄРПН своєчасно (документ доставлено до Міністерства доходів і зборів України 05 листопада 2013 року о 18:36:21), що підтверджується квитанцією від 12 травня 2014 року № 1 (арк. спр. 33-34).

від 28 лютого 2014 року № 6585 на загальну суму 3100461,73 грн (у тому числі ПДВ - 516743,62 грн) та від 28 лютого 2014 року № 6631 на загальну суму 485498,88 грн (у тому числі ПДВ - 80916,48 грн), які зареєстровані в ЄРПН своєчасно 15 березня 2014 року, що підтверджується витягом з кабінету платника про реєстрацію податкових накладних (арк. спр. 30, 31, 32).

З метою реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ між НАК «Нафтогаз України» (кредитор) та КП «Лисичанськтепломережа» (боржник) укладено договори від 19 грудня 2017 року №№ 122/1/1730-Р3, 122/2/1730-РЗ, 122/3/1730-РЗ (арк. спр. 21-23, 24-26, 27-29), по яких боржником у квітні 2020 року здійснено оплату за спожитий природний газ платіжними дорученнями (арк. спр. 8-13):

від 21 квітня 2020 року № 735 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/1/1730-Р3) в сумі 271152,28 грн, у тому числі ПДВ в сумі 45192,05 грн;

від 30 квітня 2020 року № 768 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/1/1730-Р3) в сумі 271152,28 грн, у тому числі ПДВ в сумі 45192,05 грн;

від 21 квітня 2020 року № 736 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/2/1730-Р3) в сумі 275824,70 грн, у тому числі ПДВ в сумі 45970,78 грн;

від 30 квітня 2020 року № 769 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/2/1730-Р3) в сумі 275824,70 грн, у тому числі ПДВ в сумі 45970,78 грн;

від 21 квітня 2020 року № 737 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/3/1730-Р3) в сумі 37805,84 грн, у тому числі ПДВ в сумі 6300,97 грн;

від 30 квітня 2020 року № 770 (оплата за договором від 19 грудня 2017 року № 122/3/1730-Р3) в сумі 37805,84 грн, у тому числі ПДВ в сумі 6300,97 грн.

Головним державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Лисичанського управління ГУ ДПС у Луганській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість КП «Лисичанськтепломережа» за квітень 2020 року, за результатами якої складно акт від 05 червня 2020 року № 409/12-32-50-04/13401321 (арк. спр. 5-6, 78-79).

Як слідує з акта від 05 червня 2020 року № 409/12-32-50-04/13401321, дані камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2020 року КП «Лисичанськтепломережа» свідчать про порушення пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту і відповідно до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету на 274832,00 грн. Таким чином, збільшується сума податку на додану вартість, яка за результатами декларації за квітень 2020 року, підлягає сплаті платником податку до бюджету у сумі 274832,00 грн.

На підставі акта від 05 червня 2020 року № 409/12-32-50-04/13401321 ГУ ДПС у Луганській області винесено податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2020 року № , яким КП «Лисичанськтепломережа» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 412248,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 274832,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 137416,00 грн (арк. спр. 7, 81).

Штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням від 25 червня 2020 року № визначені в розмірі 50 відсотків від суми заниження податкового зобов`язання, оскільки на підставі акта від 24 січня 2019 року № 96/12-32-50-05/13401321 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість КП «Лисичанськтепломережа» за грудень 2015 року, ГУ ДФС у Луганській області винесено податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2019 року № , яким КП «Лисичанськтепломережа» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 179610,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 119740,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 59870,00 грн (арк. спр. 83-84, 85-85 зв.).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 360/2117/19, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року, у задоволенні позову КП «Лисичанськтепломережа» до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 179610,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 119740,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 59870,00 грн, відмовлено (арк. спр. 102-105, 106-108).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Судом застосовуються норми Податкового кодексу України у редакції, що діяла на день подання податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2020 року.

Згідно з підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Пунктом 187.10 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що:

не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац перший);

податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац третій);

у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування (абзац четвертий);

суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод (абзац п`ятий).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України:

при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абзац перший);

податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий);

відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (абзац двадцять другий).

Відповідно до підпункту «а» пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами.

Пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» визначено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Норма цього пункту поширюється на операції, за якими дата виникнення першої з подій, визначених у пункті 187.1 статті 187 та у пункті 198.2 статті 198 цього Кодексу, припадає на звітні (податкові) періоди до 1 січня 2022 року.

Судом встановлено, що КП «Лисичанськтепломережа» є правонаступником усіх прав та обов`язків Лисичанського спеціалізованого підприємства «Лисичанськтепломережа», яке було створено рішенням 12 сесії Лисичанської міської ради 21 скликання від 24 січня 1992 року і зареєстроване рішенням Лисичанської міської ради від 20 квітня 1992 року № 124 на базі відособленої частини комунальної власності з метою виробництва, транспортування, постачання і реалізації теплової енергії для задоволення потреб населення та інших споживачів.

Предметом діяльності КП «Лисичанськтепломережа», зокрема, є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується статутом КП «Лисичанськтепломережа», затвердженого наказом управління власності Лисичанської міської ради від 02 жовтня 2019 року № 164 (арк. спр. 50-55).

Відповідно, позивач, як постачальник теплової енергії, визначає дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, згідно з яким датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку.

Таким чином, якщо платник податку згідно з нормами Податкового кодексу України формує податковий кредит за касовим методом, сума податку на додану вартість, зазначена в податковій накладній, виписаній постачальником товару (послуги), включається ним до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, в якому відбулася оплата товару (послуги) (надання інших видів компенсації вартості поставлених товарів (послуг).

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем із дотриманням вище вказаних вимог Податкового кодексу України, суми ПДВ по господарських операціях з НАК «Нафтогаз України» та ЛКСП «Лисичанськводоканал» віднесені до складу податкового кредиту у періоді, коли відбулася оплата за отримані від цих постачальників товари/послуги квітень 2020 року.

Твердження відповідача, що КП «Лисичанськтепломережа» включено до складу податкового кредиту за квітень 2020 року суму ПДВ по податковим накладним за жовтень 2013 року у розмірі 91941,57 грн, за лютий 2014 року у розмірі 102986,04 грн по контрагенту НАК «Нафтогаз України» безпідставно, оскільки з дати складання НАК «Нафтогаз України» минуло понад 1095 календарних днів та позивач таке право втратив згідно з положеннями абзацу 5 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, суд відхиляє як безпідставні.

Так, податковим органом залишено поза увагою положення пункту 44 підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким визначено право платників податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл теплової енергії, визначати дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, тобто, від дати оплати вартості отриманих товарів/послуг.

Суд вважає, що норми абзаців четвертого, п`ятого пункту 198.6 статті 198 та норми пункту 44 підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України мають окремі об`єкти регулювання і не конкурують одна з одною.

Так, аналіз цих правових норм дає підстави для висновку, що податковим (звітним) періодом, в якому у платника податку, який відповідно до норм Податкового кодексу України веде податковий облік за касовим методом, виникає право на податковий кредит, є період, в якому здійснюється оплата за товар (послугу) (або інші види компенсації їх вартості). Сума ПДВ, яка включається до податкового кредиту, повинна бути підтверджена податковою накладною, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо податкова накладна зареєстрована своєчасно (відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України), а оплату за товар (послугу) здійснено у межах 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної, право на податковий кредит виникає в податковому (звітному) періоді оплати і діє до закінчення 1095 календарних днів; якщо ж оплату здійснено після 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної - право на податковий кредит виникає в податковому (звітному) періоді, в якому здійснена оплата, а продовження строку не діє.

У разі коли податкова накладна зареєстрована з порушенням строку реєстрації право на податковий кредит виникає: а) оплата здійснена до реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - в період реєстрації податкової накладної і діє до закінчення 1095 календарних днів з дня складення податкової накладної; б) оплата здійснена після реєстрації податкової накладної - в період оплати і діє до закінчення 1095 календарних днів з дня складення податкової накладної; в) оплата здійснена після реєстрації податкової накладної і після закінчення 1095 календарних днів - в період оплати, а продовження строку не діє.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 360/1805/19, від 20 травня 2020 року у справі № 200/8622/19-а та від 04 червня 2020 року у справі № 520/5162/19.

Як вже вищевказано, судом встановлено, що податковий кредит за квітень 2020 року сформовано позивачем на підставі своєчасно зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних НАК «Нафтогаз України», оплата за отриманий товар (послуги) здійснена після 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних у квітні 2020 року, а тому КП «Лисичанськтепломережа» правомірно сформувало податковий кредит в податковому (звітному) періоді, в якому здійснена оплата, - в декларації з ПДВ за квітень 2020 року.

Що стосується тверджень відповідача щодо безпідставного включення КП «Лисичанськтепломережа» до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 79904,57 грн без реєстрації постачальником товарів/послуг ЛКСП «Лисичанськводоканал» податкових накладних в ЄРПН, суд зазначає таке.

Пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України визначені випадки для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, зокрема, оплата за послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку. У такому випадку підставою для нарахування податку є рахунок, який виставляється платнику податку за отримані послуги.

Відповідно, наявності рахунку, виставленого платнику податку за послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, достатньо для надання права платнику податку для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної.

З вищевказаних доказів судом встановлено, що КП «Лисичанськтепломережа» включено до податкового кредиту за квітень 2020 року суму ПДВ, сплачену останнім у квітні 2020 року за отримані на підставі договору від 01 червня 2010 року № 83 послуги з водопостачання та водовідведення, на підставі виставлених ЛКСП «Лисичанськводоканал» рахунків-фактур, сформованих за показниками приладів обліку лічильників.

Твердження представника відповідача, що використання касового методу унеможливлює застосування положень пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України відхиляються судом як безпідставні, оскільки такий висновок здійснений контролюючим органом через хибне тлумачення вищевикладених норм Податкового кодексу України.

На думку суду, визначення податкових зобов`язань та нарахування сум податку для включення до податкового кредиту за касовим методом жодним чином не впливає та змінює визначені пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України випадки, коли підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту, є не податкова накладна, а інший документ бухгалтерського обліку, зокрема рахунок, який виставляється платнику податку за послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, оскільки норми Податкового кодексу України, якими врегульовано вказані питання, мають різні об`єкти регулювання і не конкурують одна з одною.

Твердження відповідача, що підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що з метою застосування терміну «постачання товарів» електрична та теплова енергія, газ, пара, вода, повітря охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром, тому вода використовується позивачем як товар матеріал для подальшої обробки, який піддається нагріванню і транспортуванню до користувачів вже у вигляді теплової енергії, жодним чином не спростовують встановлених судом обставин, що за умовами договору від 01 червня 2010 року № 83, укладеного між ЛКСП «Лисичанськводоканал» та КП «Лисичанськтепломережа», позивач придбаває не товар, а послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, оплата за яку здійснюється на підставі виставлених постачальником рахунків та залежить від обсягу її надання, який визначається за показниками приладів обліку. Відповідно, твердження відповідача, що положення пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України у даному випадку є незастосовними, судом відхиляються як безпідставні.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно включив до податкового кредиту за квітень 2020 року суми ПДВ в розмірі 79904,57 грн по операціях з ЛКСП «Лисичанськводоканал» та суму ПДВ у розмірі 194927,61 грн по податковим накладним, своєчасно зареєстрованим в ЄРПН по контрагенту НАК «Нафтогаз», тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 25 червня 2020 року № не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дотримання яких перевіряє суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн. Позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 412248,00 грн. Тобто, за дану позовну вимогу позивач мав сплатити судовий збір у сумі 6183,72 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6183,73 грн, що підтверджується квитанцією від 22 липня 2020 року № 50512852 (арк. спр. 4).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 0,01 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає повному задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6183,72 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області, яким допущено порушення прав платника податків.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (ідентифікаційний код 13401321, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Тепла, буд. 17) до Головного управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 25 червня 2020 року № , яким Комунальному підприємству «Лисичанськтепломережа» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 412248,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 274832,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 137416,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6183,72 грн (шість тисяч сто вісімдесят три грн 72 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя Т.І. Чернявська