Справа № 420/1204/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1204/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Унгур О.К. - за паспортом

Ситнік В.О. - за ордером

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про скасування рішення від 23.09.2019 року №58 та зобов`язання прийняти рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 лютого 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про скасування рішення від 23.09.3019 року №58 та зобов`язання прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Ухвалою від 18 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення від 23.09.3019 року №58, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років за відсутності у позивача необхідної кількості спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017 року, а саме: до спеціального стажу роботи не враховано період роботи з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1994 року по 25.11.1996 року - період роботи на посаді методиста, є протиправним та не відповідає дійсним обставинам у справі.

Так, позивач вважає, що вона має необхідний спеціальний стаж роботи, що підтверджений записами у трудовій книжці та довідкою Одеського національно- виховного комплексу «Гармонія» «Загальноосвітня школа 1-2 ступенів -гімназія №6» Одеської міської ради №01-27/491 від 22.11.2019 року та додатками до останньої, в якій підтверджено, що перебуваючи на посаді методиста, позивач працювала вчителем предмета «Трудове навчання».

Таким чином, позивач вважає, що після досягнення 55 років має право на пенсію за вислугою років, у зв`язку з наявністю спеціального стажу станом на 01 квітня 2015 року не менше 25 років та з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2020 року вказаний стаж наявний не менше 27 років 6 місяців, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №9684/20 від 02.03.2020 року).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову повністю, посилаючись на те, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років за відсутності необхідного пільгового стажу для призначення даного виду пенсії.

Так, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 36 років 10 місяців, спеціальний стаж - 25 років 5 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за наданими документами до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року не посаді методиста по відділенню культури праці професійно-практичного напрямку та посаді завідувача кафедри, оскільки зазначені посади не передбачені Переліком закладів та установ освіти,охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

На виконання ухвали суду відповідачем надано належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

Відповідь на відзив позивач не надав.

Ухвалою від 08 квітня 2020 року зупинено провадження у адміністративній справі №420/1204/20, - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 02 липня 2020 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Ухвалою від 10 липня 2020 року розгляд справи № 420/1204/20 продовжено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 30 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 24 вересня 2020 року на 12 годину 00 хвилин.

Представник позивача та позивач на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, до суду 10 липня 2020 року (вхід № ЕП/10403/20) надійшла заява, в якій відповідач просив розглянути справу без участі представника.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника позивача та позивача, вивчивши відзив на позовну заяву, докази, якими вони обґрунтовані, суд у справі встановив такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 15 серпня 1987 року прийнята на роботу за спеціальністю вчитель обслуговуючої праці в Одеську школу № 83; з 02.09.1991 року по 01.09.1993 року переведена та працювала на посаді методиста відділення культурної праці та професійно-практичного напрямку у школі; з 01.09.1993 року переведена на посаду завідуючого кафедрою та 01.09.1994 року звільнена з посади завідуючого кафедри естетичного відділ вказаної школи у зв`язку з навчанням в аспірантурі з відривом від виробництва; з 14.03.1996 року по 02.09.1996 року працювала на посаді вчителя трудового навчання вказаної школи, з 02.09.1996 року переведена на посаду методиста відділення мистецтва, образотворчого мистецтва та художнього труда вказаної школи, з 26.11.1996 року працювала на посаді вчителя трудового навчання вказаної школи, 30.08.2019 року звільнена з роботи у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (а.с.11-13).

Так, матеріалами справи підтверджено, що 06.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного Управління Пенсій Фонду України в Одеській області із заявою № 4899, в якій просила призначити пенсію за вислугою років у зв`язку з наявністю у останньої станом на 17.12.2019 року необхідного спеціального стажу (а.с.36-37).

Однак, ГУПФУ в Одеській області 23.10.2019 року прийнято рішення №58 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

У рішенні зазначено, що спеціальний стаж позивача складає 25 років 5 місяців при загальному стажі роботи 36 років 10 місяців, однак позивач не набула необхідного пільгового стажу для призначення пільгової пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки до пільгового стажу не враховано період роботи з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року на посаді методиста по відділенню культури праці професійно-практичного напрямку СШ №83, оскільки зазначена посада не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота, на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (а.с. 32).

Також, суд встановив, що позивач подала заяву про призначення пенсії від 17 грудня 2019 року (а.с. 15-16), додавши до заяви лист - довідку Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - гімназія № 6» Одеської міської ради № 01-27/491 від 22.11.2019 року з додатками.

На цю заяву відповідач надав відповідь - лист від 27.12.2019 року вих. № 3601/У-11, яким повідомив позивача про те, що оскільки пільгового стажу позивача недостатньо, рішенням від 23.09.2019 року № 8 в призначенні пенсії позивачу відмовлено (а.с.19).

В ході судового розгляду справи, заявою від 10 липня 2020 року (вхід. № ЕП/10403/20) представник Головного управління повідомив суду, що довідка № 01-27/491 від 22.11.2019 року за своєю суттю є лише відповіддю на адвокатський запит та не є довідкою у розумінні закону, а саме: Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 (а.с. 94).

Судом досліджена копія пенсійної справи позивача та копія листа Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - гімназія № 6» Одеської міської ради № 01-27/491 від 22.11.2019 року, до якої додані копії наказів (а.с. 96-135).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, що мають значення для розгляду та вирішення справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.

Так, суд встановив, та як зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, що під час призначення пенсії ОСОБА_1 відповідачем не враховано до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років період роботи з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року на посаді методиста по відділенню культури праці професійно-практичного напрямку СШ №83, оскільки зазначена посада не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота, на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Дослідивши зміст Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота, на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 в розділі «Освіта» та посади, перелічені в цьому розділі, суд встановив, що дійсно до вказаного переліку не відноситься посада «методист».

Втім, матеріалами справи підтверджено, що позивач за освітою вчитель креслення та праці, працювала з 1987 році по 2019 рік в Одеській середній школі № 87 (за ці роки найменування та організаційно-правові форми змінювались).

На судовому засіданні позивач пояснила, що перебуваючи на посаді методиста, вона також фактично працювала та виконувала посадові обов`язки вчителя трудового навчання, що підтверджено листом Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - гімназія № 6» Одеської міської ради № 01-27/491 від 22.11.2019 року.

Так, у листі № 01-27/491 від 22.11.2019 року зазначено, що ОСОБА_1 02.09.1991 по 01.09.1994 паралельно з виконанням обов`язків методиста (02.09.1991 по 01.09.1993) та завідувача кафедрою (01.09.1993 по 01.09.1994) займалась педагогічною діяльністю, працювала вчителем предмета «Трудове навчання».

До вказаної довідки додані накази про надання профспілкової відпустки вчителям, про переведення на 40 хвилинне проведення уроків, по навчально-виховному комплексу, які були прийняті, у тому числі, відносно позивача.

Суд встановив, що Головним управлінням не враховано інформацію, викладену у цьому листі та додані накази до нього, оскільки як зазначено, у заяві від 10 липня 2020 (вхід. № ЕП/10403/20), поданої представником Головного управління до суду, повідомлено суд, що вказана довідка за своєю суттю є лише відповіддю на адвокатський запит та не є довідкою у розумінні закону, а саме: Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 (а.с. 94).

Оцінюючи наведені докази по справі, та опираючись на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу за вислугу років є передчасною, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 цього Закону встановлено види державних пенсій.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до абз. 1 ст. 7 цього Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ст. 51 цього Закону, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст. 52 цього Закону, право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55;

Пунктом «е» ст. 55 цього Закону встановлено, що право на пенсію за вислугою мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Так, суд звертає увагу, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України N 58 від 29.07.93 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі Інструкція №58).

Відповідно до п. 11 цієї Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Так, суд встановив та підтверджено записами у трудовій книжці, що з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року позивач працювала на посаді методиста по відділенню культури праці професійно-практичного напрямку НВК №83.

Втім як встановлено судом, позивач у цей період також виконувала посадові обов`язки вчителя, посада якої входить до Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, що підтверджено листом Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» Загальноосвітня школа 1-2 ступенів - гімназія № 6» Одеської міської ради Одеської області від 22.11.2019 року вих. № 01-27/491, в якому повідомлено про те, що ОСОБА_1 у період з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року паралельно з виконанням обов`язків методиста 902.09.1991 року по 01.09.1993 року) та завідувача кафедрою (01.09.1993 року по 01.09.1994 року) займалась педагогічною діяльністю, працювала вчителем предмета «Трудове навчання» (обслуговуюча праця), про що свідчать відповідні накази, додані до цього листа.

Тобто вказаними доказами підтверджено, що позивач виконувала роботу вчителя.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто з аналізу наведеної статті Закону вбачається, що, перш за все, має бути доведено, що особа зайнята на відповідних роботах, що дає її право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пп. 2. п. 2.1. Розділу ІІ цього Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, в тому числі: 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для

підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати,

посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, яким визначений механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Відповідно до п.12 Порядку № 18-1, управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку№ 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Втім матеріалами справи не підтверджено, що відповідач вжив заходи щодо з`ясування обставин та витребування додаткових доказів для підтвердження наявності у позивача спеціального стажу, зокрема, ГУПФУ в Одеській області не зверталось до підприємства, в якому працювала позивач для підтвердження відомостей щодо роботи позивача в Одеському навчально-виховному комплексі «Гармонія» «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів -гімназія № 6» Одеської міської ради Одеської області вчителем у період з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року, також не запропонувала позивачу надати додаткові докази на підтвердження свого спеціального стажу.

Таким чином, суд встановив, що надані позивачем докази підтверджують факт зайняття педагогічною діяльністю за періоди роботи з 02.09.1991 року по 01.09.1994 року та з 02.09.1996 року по 25.11.1996 року на посаді методиста по відділенню культури праці професійно-практичного напрямку СШ №83, втім така інформація не була перевірена відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років, не витребувані додаткові документи, передбачені законодавством, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про скасування рішення №58 від 23.09.2019 року належать задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №58 від 23.09.2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання прийняти рішення про призначення пенсії за вислугою років, суд зазначає, що у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як встановлено судом, відповідачем не вжиті всі умови передбачені пенсійним законодавством при ухваленні оскарженого рішення, що стало підставою для його визнання протиправним та скасування, що виключає можливість відповідача зобов`язати прийняти відповідне рішення.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Також відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, керуючись викладеними приписами процесуального закону, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та для ефективного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №4899 від 06.09.2019 року про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивачем оплачено судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру (друга вимога є похідною від основної вимоги), яка задоволена судом, суд доходить висновку, що з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань належать стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про скасування рішення від 23.09.2019 року №58 та зобов`язання прийняти рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) №58 від 23.09.2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) №4899 від 06.09.2019 року про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 05» жовтня 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.