Справа № 561/729/20
Суддя: Снітчук Р.М.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Зарічне

06 жовтня 2020 року Справа № 561/729/20

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Петровець М.В.

представника позивача адвоката Яскевича Ф.О.

відповідача начальника СРПП № 2 Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області Басистого О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Сектору реагування патрульної поліції № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Басистого Олександра Петровича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника СРПП № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Басистого О.П., Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови від 14 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказує, що зі змісту цієї постанови вбачається, що він 14 вересня 2020 року о 21 год. 09 хв. на автодорозі Морочне-Локниця, поблизу с. Морочне, керував автомобілем в темну пору доби, в якому не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів, автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, керував з причепом, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи реєстраційних документів на даний причіп та не маючи права керування составом даних транспортних засобів (посвідчення водія категорії «СЕ», чим порушив вимоги п. 2.1 «а», 2.1 «б», 31.3 «б», 31.6 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Зазначену постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що вказаних у ній адміністративних правопорушень не допускав, докази його вини у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначені та вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема не містить вказівки на використання технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис порушень Правил дорожнього руху.

Вказує, що відповідачем при винесенні постанови не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не зазначено відповідних доказів.

Вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Яскевич Ф.О. заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того, пояснив, що подані відповідачем заперечення проти позову не є відзивом у справі та не відповідають положенням ч. 2, ч. 3 ст. 162 КАС України, оскільки одночасно з направленням до суду не були направлені позивачу та заперечення подаються на відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 164 КАС України. Також вказав на те, що долучений до заперечень диск із відеофіксацією, викладених у постанові порушень, не є допустимим та належним доказом у справі, оскільки поданий з порушенням ч. 8, ч. 9 ст. 79 КАС, зокрема він не був поданий у встановлений в ухвалі суду строк та відсутнє підтвердження про надання його копій позивачу.

Відповідач начальник СРПП № 2 Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області Басистий О.П. у судовому засіданні позов не визнав, покликаючись на його безпідставність. При цьому пояснив, що оскаржувана постанова винесена ним на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення були зафіксовані на відеореєстратор, який знаходився у службовому автомобілі та нагрудну камеру поліцейського.

Представник Головного управління Національної поліції в Рівненській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача начальника СРПП № 2 Зарічненського ВП Басистого О.П. та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч. 1 ст. 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що постановою начальника СРПП № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Басистого О.П. від 14 вересня 2020 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 14 вересня 2020 року о 21 год. 09 хв., керуючи транспортним засобом «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , на автодорозі Морочне-Локниця, поблизу с. Морочне, керував автомобілем в темну пору доби, в якому не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів, автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, керував з причепом, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи реєстраційних документів на даний причіп та не маючи права керування составом даних транспортних засобів (посвідчення водія категорії «СЕ», чим порушив вимоги п. 2.1 «а», 2.1 «б», 31.3 «б», 31.6 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається того, що при з`ясуванні обставин справи та винесенні постанови поліцейським здійснювався фото або відеозапис та графа «7», яка містить запис: «До постанови додаються» відповідачем не заповнена, вказівка на будь-які докази, технічні засоби, якими здійснювалася фото та відеофіксації правопорушення відсутня.

При цьому судом встановлено, що разом із запереченнями проти позову відповідачем надано суду диск із відеозаписом щодо обставин правопорушень, зазначених у вказаній постанові та з пояснень відповідача начальника СРПП № 2 Зарічненського ВП Басистого О.П. вбачається, що фіксація проводилася за допомогою відеореєстратора та нагрудної відеокамери поліцейського.

Також встановлено, що відповідачем диск із відеозаписом обставин справи, викладених в оскаржуваній постанові, подано з порушенням вимог ч. 9 ст. 79 КАС України, зокрема його копії не було направлено позивачу.

Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України суд не буре до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином суд дійшов висновку про недопустимість доказу, відеозапису, наданого відповідачем у підтвердження обставин вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, оскільки вказівка на технічних засіб, яким здійснено фото або відеозапис у постанові відсутня та зазначений відеозапис поданий з порушенням порядку, встановленого ч. 9 ст. 79 КАС України.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року, справа № 428/2769/17 суд резюмував, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

При цьому суд вважає безпідставними покликання представника позивача, що вказаний доказ подано з порушенням ч. 8 ст. 79 КАС України, оскільки суду він поданий у визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк, до 02 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що вказані посадовою особою в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Разом з тим, у ході розгляду справи не знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_1 вчинив зазначені в оскаржуваній постанові адміністративні правопорушення. Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у підтвердження його вини суду не надано та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності посилання на них відсутнє.

Згідно до п. 2.1 «а», 2.1 «б» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідальність за порушення п. 2.1 «а», 2.1 «б» Правил дорожнього руху передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Однак, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення суду не надано.

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Відповідальність за вказане порушення, передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП. Однак, доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення суду не надано.

Згідно до п. 31.6 Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:

а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;

в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;

г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.6 Правил дорожнього руху, при цьому не вказано відповідного підпункту, який саме він порушив, що суперечить, викладеним у постанові обставинам та відсутні підстави вважати, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За наведеного суд вважає, що при винесенні зазначеної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративні правопорушення, чи винна дана особа в їх вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Покликання позивача на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені порушення вимог закону суд вважає доведеними.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 72-77, 90, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, ст. 7, 9, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121, ст. 245, 246, 248, 249, 251, 254, 268, 280, 283, 285, 287, 288, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Сектору реагування патрульної поліції № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Басистого Олександра Петровича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 741223 від 14 вересня 2020 року, винесену начальником СРПП № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Басистим Олександром Петровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 - закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2020 р.

Суддя: Снітчук Р.М.