Справа № 823/1793/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року справа № 823/1793/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

за участю представників:

позивача Куліш А.А.,

відповідача не з`явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом виконувача обов`язки керівника Смілянської місцевої прокуратури до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Виконуючий обов`язки керівника Смілянської місцевої прокуратури (далі позивач) подав позов до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати відповідача відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка та закріплення їх в натурі (на місцевості).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Черкаської обласної ради від 26.12.2008 № 23-13/V запропоновано землекористувачам та землевласникам протягом року розробити документації по встановленню меж відповідних територій в натурі, зокрема, щодо парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка. 16.02.2009 на між відповідачем та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області складено охоронне зобов`язання, яким відповідач надав зобов`язання забезпечити режим охорони та збереження парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка в адміністративних межах с. Балаклея Смілянського району загальною площею 1,4 га.

Крім того, позивач зазначив, що чинним законодавством України на відповідача покладений обов`язок складення землевпорядної документації на вищевказаний об`єкт. Проте, за інформацією ГУ Держеокадастру у Черкаській області така документація не розроблялась. Тому просив задовольнити позов.

У запереченні на адміністративний позов, відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що вищевказаним рішенням Черкаської обласної ради від 26.12.2008 № 23-13/V лише запропоновано, а не зобов`язано розробити документацію по встановленню меж відповідних територій в натурі. Відповідач зазначив, що згідно з положенням про парк пам`ятку садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка його територія належить до природно-заповідного фонду області, а отже відповідач не може фінансувати роботи з виготовлення проектів землеустрою щодо встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Крім того, охоронним зобов`язанням від 16.02.2009 відповідач взяв обов`язок забезпечити режим охорони та збереження парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка, а не забезпечення проведення робіт з винесення його меж та закріплення їх в натурі (на місцевості). У зв`язку з цим, просив відмовити у задоволенні позову.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову виконувача обов`язки керівника Смілянської місцевої прокуратури відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 16.03.2020 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

23 березня 2020 року вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Гаврилюку В.О.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 прийнято адміністративну справу до провадження судді Гаврилюка В.О., вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.04.2020.

Відповідно до довідки помічника судді судове засідання у справі № 823/1793/17 не відбулося, оскільки суддя перебував у відпустці.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 31 липня 2020 року призначено підготовче засідання у справі на 13 серпня 2020 року.

12 серпня 2020 року відповідач подав до суду про перенесення розгляду справи на іншу дату.

13 серпня 2020 року позивач подав до суду супровідним листом копії документів на 13 аркушах.

13 серпня 2020 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі № 823/1793/17 на тридцять днів, усною ухвалою, знесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 03.09.2020.

02 вересня 2020 року представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без присутності представника Балаклеївської сільської ради за наявними в матеріалах справи документами та заперечення проти позову, в яких зазначив, що відсутність встановлених меж в натурі парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка ніяким чином не впливає на збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу порушення та змін меж території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г.Шевченка.

Законодавство передбачає необхідність оформлення саме охоронного зобов`язання, а не встановлення меж відповідних територій в натурі. Чинне законодавство не передбачає чітко ані процедури встановлення обмежень по використанню таких територій, ані процедури відмежування таких територій від земель іншого цільового призначення. Так само як і відповідальність за не встановлення меж відповідних територій в натурі.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10.09.2020.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2020, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання по суті до 21.09.2020.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що рішенням Черкаської обласної ради від 26.12.2008 № 23-13/V Про території та об`єкти природно-заповідного фонду області затверджено пропозицію облдержадміністрації про оголошення територій та об`єктів природно-заповітного фонду області, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягають особливій охороні. Згідно з додатком до цього рішення до переліку таких об`єктів входить також парк пам`ятка садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка.

16 лютого 2009 року між Балаклеївською сільрадою та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області складено охоронне зобов`язання, яким відповідач надав зобов`язання забезпечити режим охорони та збереження парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка в адміністративних межах с. Балаклея Смілянського району загальною площею 1,4 га.

На запит Смілянської місцевої прокуратури від 07 вересня 2017 року № 7261 міськрайонним управлінням у Смілянському районі та місті Смілі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області направлено на адресу позивача лист від 18 вересня 2017 року № 203/149-17, яким повідомлено, що у Державному фонді документації землеустрою відсутня документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж об`єктів природно-заповідного фонду на території Смілянського району Черкаської області, у т.ч. парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка.

Суд зазначає, що парк пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення Сквер ім. Т.Г. Шевченка, загальною площею 1,4 га входить до переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду області, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягають особливій охороні, які оголошені рішенням Черкаської обласної ради від 26.12.2008 № 23-13/V Про території та об`єкти природно-заповідного фонду області.

Відповідно до інформації із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями № 202/419/20 від 12.05.2020, наданої Головним управління Держгеокадастру у Черкаській області, місце розташування земельної ділянки: вул. Миру, с. Балаклея, Балаклеївська сільська об`єднана територіальна громада Смілянського району (в межах населеного пункту), площею 1,4 га, комунальної власності, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі під соціально-культурними об`єктами, відповідно до рішення Черкаської обласної ради від 26.12.2008 № 23-13/V земельна ділянка Сквер ім. Т.Г. Шевченка відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягають особливій охороні, категорія - парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про парк пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення Сквер ім. Т.Г. Шевченка його територія з усіма об`єктами природи належить до природно-заповідного фонду області. Згідно пункту 1.1 Положення парк пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення Сквер ім. Т.Г. Шевченка є державним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував, що відповідно до статті 1 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність,

Згідно статті 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

При цьому, за правилами статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України Про природно-заповідний фонд України від 16 червня 1992 року № 2456-XII (далі Закон № 2456-XII).

Відповідно до частини першої та четвертої статті 7 вказаного Закону землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Приписи частини п`ятої статті 38 Закону № 2456-XII визначають, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Частинами третьою та п`ятою статті 53 вказаного Закону передбачено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання. При цьому, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-XII органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Закон України Про землеустрій від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі Закон № 858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до частини першої статті 25 вказаного Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Приписи пункту в частини другої статті 25 Закону № 858-IV визначають такий вид документації із землеустрою як проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно частини першої статті 26 вказаного Закону замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За правилами статті 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів включають:

а) завдання на складання проекту землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) характеристику території із встановленням режиму використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

г) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

ґ) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування;

д) у межах населеного пункту - копію графічної частини генерального плану населеного пункту (за наявності), а за межами населеного пункту - копію відповідної містобудівної документації (за наявності) і копію рішення про затвердження такої документації;

е) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, яка є складовою схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за наявності);

є) план організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок, щодо яких встановлені обмеження у використанні;

ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у землевласників та землекористувачів;

з) креслення перенесення в натуру (на місцевість) меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості);

і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

ї) матеріали погодження проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відповідно до пункту а частини другої статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Аналогічне за змістом положення міститься у пунктах 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 6 вересня 2012 року № 5245-VI (далі Закон № 5245-VI).

Так, згідно пункту 3 з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах а і б пункту 4 цього розділу.

Відповідно до пункту 4 у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності.

Згідно пунктів 5, 9 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону № 5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже, до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, питання щодо замовлення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Разом з тим, жодним нормативним актом не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування протягом певного часу забезпечити розробку проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Крім того, не покладено такого обов`язку на Балаклеївську сільраду й рішенням Черкаської обласної ради від 26 грудня 2008 року № 23-13/V, оскільки, даним рішенням виключно запропоновано землекористувачам та землевласникам, спільно з місцевими радами, у віданні яких знаходяться території та об`єкти природно-заповідного фонду протягом року розробити документацію по встановлення меж відповідних територій в натурі. Жодного обов`язку згаданим рішенням обласної ради на землевласників та землекористувачів, а також на місцеві ради не покладалося, отже бездіяльності як такої відповідачем не проявлено.

Разом з тим, враховуючи, що рішення № 23-13/V прийняте Черкаською обласною радою ще у 2008 року, а відповідачем протягом 12 років не вчинено жодних дій щодо робіт з винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка та закріплення їх в натурі (на місцевості), керуючись принципом розумності, тобто у даному випадку зваженості вирішення спірного питання з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу), суд вважає за доцільне зобов`язати Балаклеївську сільську раду Смілянського району Черкаської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Частинами 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, в даному випадку виконуючий обов`язки керівника Смілянської місцевої прокуратури є суб`єктом владних повноважень та враховуючи, що у справі позивач не поніс жодних судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, тому підстави для відшкодування судових витрат позивачеві відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Балаклеївську сільську раду відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва Сквер ім. Т.Г. Шевченка та закріплення їх в натурі (на місцевості).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач виконуючий обов`язки керівника Смілянської місцевої прокуратури (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25);

2) відповідач Балаклеївська сільська рада (20722, Черкаська область, Смілянський район, с. Балаклея, вул. Незалежності, 2, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.10.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк