Справа № 300/1838/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. справа № 300/1838/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

суддя Остап`юк С.В.,

за участю секретаря Баточенко О.-А.А.,

представника позивача Зуб`як М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2020 ВП №58923508, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2020 ВП №58923508.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків, які позивач у строк, встановлений судом, усунув.

14.08.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, а справу призначив до судового розгляду на 30.09.2020.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що ним виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018 в добровільний термін, на виконання якого прийнято відповідне рішення, однак, відповідач протиправно оскаржуваним рішенням від 13.07.2020 ВП №58923508 застосував штраф в розмірі 10 200 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

26.06.2018 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання незаконним рішення від 10.01.2018 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання повторно розгляну заяву від 28.07.2016 про призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Підставами звернення ОСОБА_1 до суду було невиконання відповідачем рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, яким зобов`язано Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та відмова, 10.01.2018, у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, з тих самих підстав.

07.09.2018, за наслідками розгляду вказаного адміністративного позову, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 10.01.2018 за №301233 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 про призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

26.09.2018, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 про призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та прийняв рішення про відмову в наданні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, з підстав відсутності пакету документів.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018 набрало законної сили 30.01.2019 та звернуто до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для його примусового виконання.

В ході примусового виконання вказаного судового рішення відповідач встановив, що позивач при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 не врахував висновків рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018, внаслідок чого вказане рішення не виконав, у зв`язку з чим 13.07.2020 постановою про накладення штрафу за ВП №58923508 застосував до позивача штраф в розмірі 10 200 гривень.

Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункту 1 частини 1 статті 26 Закону).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону).

Суд, досліджуючи підстави та обґрунтування для застосування відповідачем оскаржуваною постаново штрафу зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Відповідно до частини 4 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у мотивувальній частині рішення зазначаються: обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 245 даного Кодексу у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, серед іншого, про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 3 даної статті цього ж Кодексу у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018, суд зазначив мотиви, з яких визнав протиправним рішення Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 10.01.2018 за №301233 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 та зобов`язав Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 про призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, зазначивши у мотивувальній частині рішення підстави для скасування такого рішення відповідача та висновки що документів, необхідних для призначення такої допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні на запитання суду пояснила, що за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 в її задоволенні відмовлено з тих самих підстав, з яких було відмовлено попереднього разу. Однак, вважає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018 виконано повністю.

Суд зазначає, що відповідач, виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018 та, повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 про призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 26.09.2018, прийняв рішення про відмову в наданні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, з тих самих підстав, без урахування їх правової оцінки, наданої судом в рішенні від 07.09.2018, зокрема, щодо документів, необхідних для призначення такої допомоги та протиправності відмови у її призначенні.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, згідно частини 1 якої встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2).

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками відповідача про те, що позивач при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 не врахував висновків рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1109/2018 від 07.09.2018, що є наслідком невиконання такого рішення суду, та правомірно прийняв оскаржувану постанову.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За таких обставин, постанова відповідача про накладення штрафу за ВП №58923508 від 13.07.2020, є правомірною, а заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтованими, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації (індекс 77300, вулиця Чорновола, будинок 12, місто Калуш, Івано-Франківська область, ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (індекс 76018, вулиця Галицька, будинок 45, місто Івано-Франківськ, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2020 ВП №58923508, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 05 жовтня 2020 р.