Справа № 480/634/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р. Справа № 480/634/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

представника позивача - Кондратенка Ю.М.,

представників відповідача - Сапунова М.І., Федорченко В.В., Фесенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Північно-східного офісу Держаудитслужби про зобов`язання вчинити дії, визнання бездіяльності протиправною та стягнення середньої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року по справі №480/634/19 за позовом ОСОБА_1 до Північно-східного офісу Держаудитслужби, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування в частині наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09 листопада 2016 року №51-о; зобов`язання відповідача присвоїти позивачу 5 ранг державної служби в межах категорії "Б" з 01 травня 2016 року і зберегти присвоєний ранг з урахуванням роботи на посаді більше останніх трьох років державної служби на вищій посаді заступника начальника при переведенні з 09 листопада 2016 року на нижчу посаду головного спеціаліста на підставі Закону України "Про державну службу"; визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати припинити порушення прав позивача Північно-східним офісом Держаудитслужби щодо подальшого не нарахування та не виплати належної позивачу середньої заробітної плати скоригованої на коефіцієнт підвищення посадового окладу відповідно до чинного законодавства України; стягнення з відповідача на користь позивача суму невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період з січня 2016 року по березень 2019 року (включно) скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

27.02.2020 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 02.03.2020 дана справа прийнята до провадження Сумського окружного адміністративного суду та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження позивач уточнив частину позовних вимог, зокрема просив суд:

- стягнути з Північно-східного офісу Держаудитслужби, суму не нарахованої та не виплаченої середньої заробітної плати скоригованої на коефіцієнт підвищення посадового окладу за період з 01 травня 2016 року по день постановлення судового рішення у справі №480/634/19;

- стягнути з Північно-східного офісу Держаудитслужби, суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати середньої заробітної плати по день постановлення судового рішення у справі № 480/634/19.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1995 року працює в органах Державної контрольно-ревізійної служби, стаж державної служби становить понад 25 років. В період роботи в Державній фінансовій інспекції в Сумській області на посаді заступника начальника, 22 квітня 2015 року його було мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він проходить військову службу з 22 квітня 2015 року по час звернення до суду з цим позовом, але вже за контрактом. При цьому, залишається в трудових відносинах з відповідачем. Під час проходження військової служби позивач був переведений з вищої посади заступника начальника на нижчу, при цьому відповідачем не був збережений належний позивачу 5 ранг держслужби та не вірно розраховано та сплачено середньомісячну заробітну плату. Позивач, вважає, що відповідачем при розрахунку йому середньої заробітної, остання не була скоригована на коефіцієнт підвищення посадового окладу.

Ухвалою суду було залишено без розгляду позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування другого абзацу та частково абзацу третього пункту 2.1 наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09 листопада 2016 року №51-о "Про переведення працівників до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області" в частині присвоєння позивачу 6 рангу державного службовця в межах категорії "В" та в частині надбавки за присвоєний 6 ранг державного службовця у розмірі 500 грн.

Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечував з огляду на наступне.

На виконання вимог наказу Державної фінансової інспекції України від 04.09.2015 № 192 та відповідно до наказу Держфінінспекції в Сумській області від 21.10.2015 № 131 - Конотопську об`єднану державну фінансову інспекцію було ліквідовано та посаду заступника начальника Конотопської об`єднаної державної фінансової інспекцію, на якій працював позивач - скорочено. Позивачу було запропоновано наявну посаду - головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у сфері органів влади, оборони та місцевого самоврядування Державної фінансової інспекції в Сумській області, від якої позивач 22.10.2015 відмовився і починаючи з 22.10.2015 й до 09.11.2016 перебував поза штатом.

На підставі особистої заяви позивача від 02.11.2016, згідно наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09.11.2016 №51-о, ОСОБА_1 було переведено на посаду головного державного фінансового інспектора відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області та присвоєно 6 ранг державного службовця, як особі, яка має військове звання - майор. Відповідач вважає, що присвоєний 6 ранг державного службовця позивачу відповідає співвідношенню між рангами державних службовців і військовими званнями, передбаченому Порядком № 306 та вимогам статті 39 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ.

Також відповідач зазначає, що за вказаний у позовній заяві період за позивачем фактично зберігалося місце роботи, посада, нараховувалася та виплачувалася середня заробітна плата, яка розраховувалася згідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Разом з тим, відповідач стверджує, що підстав для перегляду середньоденної заробітної плати позивача з 01.05.2016 немає, оскільки у позивача взагалі не змінювався ні посадовий оклад ні структура заробітної плати. В подальшому, з 09 листопада 2016 року, у зв`язку з переведенням позивача за його згодою на посаду до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» на рівні 3274 гривень. Однак, таке підвищення не підлягає коригування, так як відповідно до абз. 3 п. 10 Порядку № 100, у разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові, у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо, таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

Ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1995 року працює в органах Державної контрольно-ревізійної служби, стаж державної служби становить понад 25 років (а.с. 33-35, т.1).

22 квітня 2015 року, в період роботи в Державній фінансовій інспекції в Сумській області на посаді заступника начальника Конотопської об`єднаної Державної фінансової інспекції в Сумській області, ОСОБА_1 мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він проходить військову службу з 22 квітня 2015 року по теперішній час, але вже за контрактом, та при цьому залишається в трудових відносинах з відповідачем (а.с. 14, 15, 16, 27, т.1).

Наказом №51-о від 09.11.2016 р. ОСОБА_1 переведено до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області на посаду головного державного фінансового інспектора відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, звільнивши його з посади заступника начальника Конотопської об`єднаної Державної фінансової інспекції в Сумській області, вважаючи таким, що проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом по 11.04.2017 р. Присвоєно 6 ранг державного службовця (а.с. 29, т. 1).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 3 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

За змістом статті 119 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Положеннями статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною першою та другою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Приписами частини першої статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби (частина друга статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом (частина четверта статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає, що Північно-східний офіс Держаудитслужби при нарахуванні йому середнього заробітку безпідставно не здійснює його коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу.

Також встановлено, що в період роботи в Державній фінансовій інспекції в Сумській області на посаді заступника начальника 22 квітня 2015 року позивача було мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він проходить військову службу з 22 квітня 2015 р. по теперішній час (з 11 жовтня 2016 року - за контрактом) та при цьому залишається в трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до наказу Державної фінансової інспекції в Сумській області від 02.09.2014 № 243 в структурі та штатному розписі існували структурі територіальні підрозділи, зокрема, Конотопська ОДФІ, в якій на посаді заступника начальника інспекції працював Позивач (а.с. 194 - 199, т.2).

В подальшому, на виконання вимог наказу Державної фінансової інспекції України від 04.09.2015 № 192 «Про затвердження нової граничної чисельності працівників державних фінансових інспекцій в областях та місті Києві», у зв`язку із затвердженням Головою Державної фінансової інспекції України нової структури Держфінінспекції в Сумській області та відповідно до наказу Держфінінспекції в Сумській області від 21.10.2015 № 131 «Про введення в дію нової структури та штатного розпису Держфінінспекції в Сумській області» - Конотопську об`єднану державну фінансову інспекцію ліквідовано та посаду заступника начальника Конотопської об`єднаної державної фінансової інспекції, яка зберігалася за відповідачем, було скорочено (а.с. 200 - 205, т.2).

У зв`язку з ліквідацією Конотопської ОДФІ та скороченням посади заступника начальника Конотопської ОДФІ, позивача було повідомлено про наступне звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та запропоновано можливість призначення на наявну посаду - головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у сфері органів влади, оборони та місцевого самоврядування Державної фінансової інспекції в Сумській області, від якої позивач 22.10.2015 відмовився (а.с.206, т.2).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби», Державну фінансову інспекцію в Сумській області було реорганізацією шляхом приєднання до Північно-східного офісу Держаудитслужби, в зв`язку з чим позивачу було запропоновано наявну посаду головного державного фінансового інспектора відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, на яку він погодився (а.с. 207, т.2).

На підставі особистої заяви позивача від 02.11.2016, згідно наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09.11.2016 №51-о «Про переведення працівників до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області», ОСОБА_1 було переведено на посаду головного державного фінансового інспектора відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку та присвоєно 6 ранг державного службовця, як особі, яка має військове звання - майор (а.с. 208 - 210, т.2).

Отже під час розгляду справи судом встановлено, що за спірний період за позивачем зберігалося місце роботи, нараховувалася та виплачувалася середня заробітна плата. При цьому спір між сторонами виник в зв`язку з тим, що позивач не згоден з розміром нарахованої йому середньої заробітної плати з травня 2016 року (а.с. 217, т.2).

Суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно абз.1 п.10 Порядку, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Разом з тим, абз.3 п. 10 Порядку, передбачено, що у разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові, у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо, таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

З матеріалів справи суд вбачає, що в зв`язку із відмовою позивача 22.10.2015 від запропонованої посади - головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у сфері органів влади, оборони та місцевого самоврядування Державної фінансової інспекції в Сумській області, відповідачем було збережено за позивачем раніше займану посаду - заступника начальника Конотопська ОДФІ та середній заробіток за вказаною посадою із розрахунку посадового окладу - 2025 грн. (а.с. 170 - 173, т.2).

При цьому, в зв`язку із відсутністю в штатному розписі Державної фінансової інспекції в Сумській області посади - заступника начальника Конотопська ОДФІ, перерахунок середнього заробітку позивача не здійснювався, оскільки ані посадовий оклад, ані структура заробітної плати за займаною позивачем посадою - не змінювалися (а.с. 203 - 204). Відтак і посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою затверджено схеми посадових окладів на посадах державної служби, суд вважає безпідставним.

В подальшому, з 09 листопада 2016 року, у зв`язку з переведенням позивача за його згодою на посаду до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» на рівні 3274 гривень (а.с. 209 - 210, т.2). Отже, в зв`язку із переведенням позивача на вказану посаду, відбулося підвищення його посадового окладу та змінилася структура заробітної плати (а.с. 24 - 25, т.3).

При цьому, суд погоджується з твердженням відповідача, що в даному випадку середня заробітна плата не підлягає коригування, так як відповідно до абз. 3 п. 10 Порядку № 100, у разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові, у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо, таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

В подальшому відповідачем неодноразово здійснювалося коригування розміру середньої заробітної плати позивача в зв`язку із підвищенням посадового окладу, зокрема з січня 2017 із розрахунку посадового окладу 3801 грн., з січня 2018 із розрахунку посадового окладу 4800 грн., з січня 2019 із розрахунку посадового окладу 5110,00 грн., з січня 2020 із розрахунку посадового окладу 5500 грн.(а.с. 24 - 25, т.3)

Отже враховуючи зазначене суд доходить висновку, що відповідач здійснював нарахування та виплату середньої заробітної плати позивачу із дотриманням гарантій передбачених законодавством та відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Разом з тим, суд вважає безпідставним твердження позивача, щодо невірного визначення відповідачем в 2016 році надбавки за вислугу років, яка повинна збільшитись, на думку позивача, з 30% до 50%.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно вимог законодавства за позивачем у спірному періоді зберігається середній заробіток, розмір якого розраховується відповідно до абз.3 п.2 Порядку виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують мобілізації позивача до лав Збройних сил України. Також Порядком передбачено коригування розміру середньої заробітної плати, у випадках її збереження, лише в зв`язку із збільшенням посадового окладу.

Також безпідставним суд вважає твердження позивача про неврахування відповідачем під час визначення розміру середньої заробітної плати з 09.11.2016 надбавки за високі досягнення у праці.

Суд зазначає, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015, № 889-VIII "Про державну службу" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ч.2 ст.50 якого передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Отже з травня 2016 змінилася структура заробітної плати державних службовців. Як зазначалося судом вище з 09 листопада 2016 року, у зв`язку з переведенням позивача за його згодою на посаду до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» на рівні 3274 гривень та відповідно до ст.50 Закону України "Про державну службу" встановлені: надбавка за ранг та надбавка за вислугу років. (а.с. 209 - 210, т.2).

Відповідно до абз.8 п.2 Порядку, у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Оскільки умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадового окладу позивача (з 09.11.2016) не передбачено в структурі заробітної плати надбавки за високі досягнення у праці, суд вважає, що відповідач правомірно не враховував її у розрахунку середньої заробітної плати.

Таким чином, виходячи із викладено вище, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання припинити порушення прав позивача Північно-східним офісом Держаудитслужби щодо подальшого не нарахування та не виплати належної позивачу середньої заробітної плати скоригованої на коефіцієнт підвищення посадового окладу; стягнення з відповідача на користь позивача суми невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення та суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача присвоїти позивачу 5 ранг державної служби в межах категорії "Б" суд зазначає наступне.

Так судом встановлено, що згідно наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09.11.2016 №51-о «Про переведення працівників до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області», ОСОБА_1 було переведено на посаду головного державного фінансового інспектора відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку та присвоєно 6 ранг державного службовця, як особі, яка має військове звання - майор (а.с. 208 - 210, т.2).

Ухвалою суду від 02.07.2020 по даній справі було залишено без розгляду позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування другого абзацу та частково абзацу третього пункту 2.1 наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09 листопада 2016 року №51-о "Про переведення працівників до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області" в частині присвоєння позивачу 6 рангу державного службовця в межах категорії "В" та в частині надбавки за присвоєний 6 ранг державного службовця у розмірі 500 грн.

Також з матеріалів справи суд вбачає, що на підставі витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23 червня 2019 року № 239, наказом Північно - східного офісу Держаудитслужби від 09.10.2019 року № 506-о «Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 » з 24 червня 2019 року ОСОБА_1 , головному державному фінансовому інспектору відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області присвоєно 5 ранг державного службовця (а.с. 211, т.2).

Отже враховуючи, залишення судом без розгляду позовної вимоги щодо скасування наказу Північно-східного офісу Держаудитслужби від 09 листопада 2016 року №51-о в частині присвоєння позивачу 6 рангу державного службовця та встановлення судом того що з 24.06.2019 року позивачу присвоєно 5 ранг державного службовця, суд вважає позовні вимоги про зобов`язання відповідача присвоїти позивачу 5 ранг державної служби в межах категорії "Б", безпідставними.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Північно-східного офісу Держаудитслужби про зобов`язання Північно-східного офісу Держаудитслужби присвоїти ОСОБА_1 5 ранг державної служби в межах категорії «Б» з 01 травня 2016 року і зберегти присвоєний ранг з урахуванням роботи на посаді більше останніх трьох років державної служби на вищій посаді заступника начальника при переведенні з 09 листопада 2016 року на нижчу посаду головного спеціаліста на підставі Закону України «Про державну службу»; визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати припинити порушення прав ОСОБА_1 Північно-східним офісом Держаудитслужби щодо подальшого не нарахування та не виплати належної ОСОБА_1 середньої заробітної плати скоригованої на коефіцієнт підвищення посадового окладу відповідно до чинного законодавства України; стягнення з Північно-східного офісу Держаудитслужби на користь ОСОБА_1 суми невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2016 року по день постановлення судового рішення, яка складється з суми середньої заробітної плати скоригованої на коефіцієнт підвищення посадового окладу, а також суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.10.2020 року.

Суддя В.О. Павлічек