Справа № 640/17153/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 вересня 2020 року м. Київ№ 640/17153/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., суддів Бояринцевої М.А., Головань О.В., за участі секретаря судового засідання Марусенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління

водопровідно-каналізаційного господарства"

до 1. Міністерства розвитку громад та територій України

2. Міністерства фінансів України

3. Кабінету міністрів України

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

позивач: Філіпенко Є.С.

відповідач-1: Бочарова О.В.

відповідач-2: Гуцева Л.О.

відповідач-3: Полець Д.М.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Відповідач-1), Міністерства фінансів України (далі - Відповідач-2), Кабінету міністрів України (далі - Відповідач-3), в якому, просить суд:

- зобов`язати Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надати до Міністерства фінансів України бюджетний запит та проект кошторису щодо необхідності виділення з Державного бюджету на 2019 рік субвенції для Донецької області у розмірі 262 579 965,00 гривень для покриття заборгованості в різниці в тарифах послуг водопостачання та водовідведення;

- зобов`язати Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України розробити та подати на розгляд до Верховної Ради України проект змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», в якому передбачити субвенцію з Державного бюджету для Донецької області у розмірі 262 579 965,00 гривень для покриття заборгованості в різниці в тарифах послуг водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2019 відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

04.11.2019 позивачем було подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог (вх. від 04.11.2019), відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства фінансів України; Кабінету Міністрів України, в частині не вжиття заходів з погашення різниці в тарифах на водовідведення та водопостачання Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» протиправною;

- зобов`язати Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерство фінансів України, Кабінет Міністрів України вжити заходи з погашення різниці в тарифах на водовідведення та водопостачання у розмірі 262 579 965,00 гривень Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» відповідно до Статуту здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), населенню фізичним та юридичним особам.

Проте у зв`язку із встановленням для Позивача уповноваженим органом, який встановлює тарифи, тарифів на водопостачання та водовідведення нижче, ніж фактична вартість наданих послуг (економічно обґрунтованих), протягом періоду з 2008 року по 01 січня 2016 року на Комунальному підприємстві «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» сформувалася заборгованість у розмірі 291 000 065,00 гривень.

Як зазначає позивач, згідно положень ст. 15 Закону України від 21.06.2012 року № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Таким чином, діючим законодавством передбачений механізм відшкодування Державою місцевим бюджетам різниці в тарифах наданих послуг з центрального водовідведення та водопостачання, шляхом спрямування субвенції з Державного бюджету до місцевого бюджету на відповідну суму. Проте, при формуванні бюджету на 2019 рік, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» в головному кошторисі не було передбачено субвенції з державного бюджету на відшкодування місцевим бюджетам різниці в тарифах наданих послуг з центрального водовідведення та водопостачання, що порушує права надавачів вищенаведених послуг.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2020р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 02.09.2019р. "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" змінено назву відповідача-1 - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства на Міністерство розвитку громад та територій України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 України, у зв`язку з набранням законної сили рішенням у справі № 200/7201/19-а Донецького окружного адміністративного суду.

Представник позивача заперечив проти такого закриття провадження у справі, зазначивши про різні предмети позовів у даній справі № 640/17153/19 та у справі № 200/7201/19-а Донецького окружного адміністративного суду.

Представники відповідачів підтримали необхідність закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 238 України.

Судом встановлено, що 4 червня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі КП «Маріупольське ВУВКГ») до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо відшкодування втрат (заборгованості) з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню шляхом стягнення з єдиного казначейського рахунку на користь комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства заборгованість у розмірі 262 579 965,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2019р. було відкрито провадження у вказаній справі за № 200/7201/19-а.

6 вересня 2019 року, 7 жовтня 2019 року та 25 листопада 2019 року позивачем у справі № 200/7201/19-а були подані заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, з урахуванням останньої позивач просив: визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України та Міністерства розвитку громад та територій України протиправною та зобов`язати Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України та Міністерство розвитку громад та територій України вчинити дії щодо відшкодування втрат (заборгованості) з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та установам та організаціям, що фінансуються з державного або місцевого бюджету шляхом перерахування з єдиного казначейського рахунку на користь комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства заборгованість у розмірі 260 184 358 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2019р. у справі № 200/7201/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020р., у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Також з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2019р. вбачається, що позивач позовні вимоги у справі № 200/7201/19-а обґрунтовував тим, що КП «Маріупольське ВУВКГ» здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) населенню фізичним та юридичним особам, згідно вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги є виробником та виконавцем щодо вироблення/надання житлово-комунальних послуг та має право на відшкодування витрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, що передбачено положеннями статей 21, 22 Закону України Про житлово-комунальні послуги. У зв`язку із встановленням для позивача, уповноваженим органом, тарифів на водопостачання та водовідведення нижче ніж фактична вартість наданих послуг (економічно обґрунтованих) протягом періоду з 2008 року по 1 січня 2016 року, сформувалася заборгованість. Позивач вказав, що тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, які були встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг до 2016 року були економічно не обґрунтованими до фактичної вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення. Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України у сфері комунальних послуг» зобов`язано Кабінет Міністрів України до 1 липня 2017 року вжити заходів щодо відшкодування в повному обсязі різниці в тарифах, зокрема послуги з центрального водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню до 1 січня 2016 року. Так, 14 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №110 «Порядок та умови надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», відповідно до якої обсяг різниці між фактичною вартістю та тарифом визначається відповідно до Типового положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, затвердженого наказом Мінрегіону від 15 березня 2017 року №53. Позивачем до територіально комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах було надано відповідний пакет документів, Протоколом №4 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах було узгоджено суму заборгованості у розмірі 291 798 158,00 грн., проте фактично у повному обсязі заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що на даний час сума заборгованості становить 260 184 358,00 грн., тому позовні вимоги у даній справі підлягають зменшенню. Отже, остаточний розмір позовних вимог становить 260 184 358,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача зазначив про різні предмети у вказаних справах, а саме, що у справі № 200/7201/19-а Донецького окружного адміністративного суду предметом позову є відшкодування втрат з різниці в тарифах шляхом перерахування з єдиного казначейського рахунку на користь позивача, натомість даній справі № 640/17153/19 позивач просить вжити заходи з погашення різниці в тарифах без визначення конкретного способу такого погашення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що певні розбіжності у формулюванні предмету позову в даному випадку, не змінюють змісту спірних правовідносин та не свідчать про нетотожність спору, що виключає підстави для надання їм повторної правової оцінки судом.

Предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Предметом позову в обох справах було і залишилось відшкодування втрат з різниці в тарифах на водовідведення та водопостачання, а підставою для звернення позивача до суду була наявність заборгованості відповідачів з погашення різниці в тарифах.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Отже предмет та підстави позову, визначені позивачем у цій справі, є тотожними предмету та підставам позову, за наслідком розгляду якого ухвалено судове рішення, що набрало законної сили та яким суд надав оцінку й дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно п.4 ч.1 ст. 238 України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, оскільки у справі № 200/7201/19-а Донецького окружного адміністративного суду є рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, що і в справі № 640/17153/19, суд закриває провадження у даній справі № 640/17153/19 на підставі п.4 ч.1 ст. 238 України.

Керуючись статтями 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 640/17153/19 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" до Міністерства розвитку громад та територій України, Міністерства фінансів України, Кабінету міністрів України про зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено - 29.09.2020 року

Головуючий суддя О.В. Патратій

Суддя М.А. Бояринцева

Суддя О.В. Головань