Справа № 640/20564/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 вересня 2020 року

м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року (повний текст виготовлено 25 травня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправним та скасування розпорядження і наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив, з урахування заяви про збільшення позовних вимог:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 819-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України».

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.09.2019 № 624-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

поновити ОСОБА_1 на посаді державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України з 01.10.2019.

стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України або його правонаступника на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю:

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 819-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України».

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.09.2019 № 624-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України з 01.10.2019.

Стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2019 по 20.05.2020 в сумі 561 744,00 грн. (п`ятсот шістдесят одна тисяча сімсот сорок чотири гривні 00 копійок)

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України з 01.10.2019 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 74 448,00 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста сорок вісім гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Міністерством аграрної політики та продовольства України та Кабінетом Міністрів України було подано апеляційні скарги, мотивовані тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року апеляційні скарги Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року було задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року, зазначивши, що підставами для задоволення позовних вимог є доводи, викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду. У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року залишено без змін.

У спірних правовідносинах до позивача було застосовано положення статті 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» та 25 вересня 2019 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 819-р звільнено з посади державного секретаря Мінагрополітики відповідно до частини першої статті 871 Закону України «Про Про державну службу».

Так, 19 вересня 2019 року Верховною Радою України було прийнято Закон України № 117-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» (далі - Закон № 117-IX), який набрав чинності 25 вересня 2019 року, яким було внесено численні зміни до низки законодавчих актів, в тому числі і Законів України «Про центральні органи виконавчої влади» та «Про державну службу».

Законом № 117-IX було доповнено Закон України «Про державну службу» статтею 871з назвою «Додаткові підстави припинення державної служби окремих державних службовців за ініціативою суб`єкта призначення».

Відповідно до статті 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», крім підстав, передбачених статтею 87 цього Закону, суб`єкт призначення може прийняти рішення про звільнення державного службовця з посади державної служби категорії «А» з власної ініціативи, за поданням Прем`єр-міністра України або відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу) протягом чотирьох місяців з дня призначення Прем`єр-міністра України або відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу) з одночасним зарахуванням такого державного службовця за штат відповідного державного органу.

На думку колегії суддів, відповідне формулювання статті 871 Закону України «Про державну службу» щодо додаткових підстав припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, перш за все, дискримінаційним, оскільки законодавцем визначено лише вузьке коло осіб - державні службовці категорії «А», до яких може бути застосовано відповідна стаття.

Визначення окремої категорії осіб, до яких може бути застосовано положення статті 871 Закону України «Про державну службу» як підстави для звільнення є грубим порушенням базового принципу державної служби, який має полягати у забезпеченні рівного доступу до державної служби - забороні всіх форм та проявів дискримінації, відсутності необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.

На думку колегії суддів, встановлення різниці в правовому регулюванні повинно ґрунтуватися на принципі пропорційності, який, в свою чергу, забезпечує реалізацію принципу верховенства права. Інакше кажучи, з точки зору принципу пропорційності, відповідний закон повинен переслідувати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві. Також, застосоване обмеження має бути співмірним з метою, яку прагне досягнути законодавець, запроваджуючи його.

В даному випадку, положення статті 871 Закону України «Про державну службу» за жодним з критеріїв не відповідають принципу пропорційності.

Більше того, процедура звільнення державного службовця категорії «А» за ініціативою суб`єкта призначення на підставі статті 871 Закону України «Про державну службу» має виключно політичний характер звільнення, який не може бути застосований до державних службовців, фактичним приводом для застосування цієї норми є лише призначення нового Прем`єр-міністра України або нового відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу). Так, причиною застосування статті 871 Закону України «Про державну службу» є саме відповідне призначення нового Прем`єр-міністра України або нового відповідного міністра, а не будь-яка дія/подія, до якої причетний відповідний державний службовець.

Статтею 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» прямо порушується базові гарантії стабільності та політичної неупередженості державної служби і звужується обсяг існуючих прав та свобод, оскільки попередня редакція Закону передбачала, що зміна керівників або складу державних органів, керівників державної служби в державних органах та безпосередніх керівників не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників

Апеляційним судом було також проаналізовано, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справах «Олександр Волков проти України», «Полях та інші проти України», внаслідок чого колегія суддів дійшла висновку про невідповідність статті 871 Закону України «Про державну службу» принципові верховенства права, оскільки відповідна норма не є передбачуваною в розумінні тлумачення Європейського суду з прав людини, та не забезпечує юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів.

Також, апеляційний суд вважає, що положення статті 871 Закону України «Про державну службу» є непропорційним, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та становить непропорційне втручання у право державного службовця категорії «А», до якого може бути застосоване відповідне положення, на приватне життя, що є порушенням статті 8 Конвенції.

Отже, таким чином, під час розгляду апеляційних скарг Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року, із врахуванням норм міжнародного права, рішень Європейського суду з прав людини та положень національного законодавства колегія суддів дійшла висновку, що приписами статті 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» створюються передумови для порушення рівності можливостей реалізації права доступу до державної служби, служби в органах місцевого самоврядування та в управлінні державними справами, яку має забезпечити держава відповідно до частини другої статті 38 Конституції України, адже в його положеннях простежується дискримінаційний підхід щодо підстав та порядку звільнення державного службовця категорії «А» тільки з тієї підстави, що було призначено нового Прем`єр-міністра України, відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу).

Згідно з частиною четвертою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

У зв`язку з цим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у спірних правовідносинах застосовано норми статті 38 Конституції України як норми прямої дії, яка вказує, що громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Відтак, враховуючи зазначені норми та обставини, встановлені постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності статті 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», в редакції, яка діє з 25 вересня 2019 року.

Керуючись ст. 7, 248, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності статті 871 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», в редакції, яка діє з 25 вересня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 05.10.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна