Справа № 826/14653/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона Газ-Енергія", Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона Газ-Енергія" за участю третьої особи: Державної комісії України по запасах корисних копалин про скасування рішень в частині та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати протокол Робочої групи Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин від 22.11.2016 № 50 щодо Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища, а саме в частині слів: «Щодо розгляду результатів державної експертизи матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ вуглеводневої сировини, виконаної ДКЗ: визнати висновки колегії ДКЗ стосовно об`єктів, розглянутих у протоколах № 3659 обґрунтованими. Схвалити протоколи ДЗК: протокол № 3659 із апробованими запасами вуглеводнів Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища станом на 01.01.2016»;

- скасувати наказ Держгеонадра «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» в частині пункту 4 додатка №1 щодо надання на 20 років спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у т.ч. ДПР з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) Свистунківсько-Червонолуцького родовища ТОВ «Аркона Газ-Енергія» від 15.05.2017 № 217;

- визнати спеціальний дозвіл від 18.05.2017 № 4830, виданий ТОВ «Аркона Газ-Енергія» на геологічне вивчення нафтогазонасосних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) Свистунківсько-Червонолуцького родовища, недійсним.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2020 позов задоволено.

ТОВ "Аркона Газ-Енергія" за підписом представника - адвоката Вольвак О.М. на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, провадження за якою було відкрито ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020.

В подальшому, до суду апеляційної інстанції надійшла ще одна апеляційна скарга ТОВ "Аркона Газ-Енергія", проте за підписом директора Стецюка В.І.

Враховуючи, що ТОВ "Аркона Газ-Енергія" вже подавало апеляційну скаргу, провадження за якою було відкрито апеляційним судом, то другу апеляційну скаргу судом прийнято у якості доповнень першої скарги відповідно до статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

В апеляційній скарзі ТОВ "Аркона Газ-Енергія" просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Держгеонадра також подало апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2020, у якій просить суд скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що оскаржувані протокол, рішення та дозвіл є правомірними, а права позивача у спірних правовідносинах не порушені.

Також, ТОВ "Аркона Газ-Енергія" були заявлені до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття провадження у справі та про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про скасування протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016. Клопотання обґрунтовані пропуском строку звернення до адміністративного суду та неналежністю розгляду позову в цій частині вимог в порядку адміністративного судочинства.

ПАТ "Укрнафта" у відзивах на апеляційні скарги просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржників.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин (далі - ДКЗ) № 3659 від 28.09.2016 було апробовано запаси корисних копалин Свистунківсько-Червонолуцького родовища.

Цим протоколом за наслідками розгляду матеріалів геолого-економічної оцінки запасів Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища:

- визнано відповідне родовище підготовленим до геологічного вивчення, у т.ч. дослідно-промислової розробки з продовженням видобування вуглеводнів (промислова розробка) (п. 3.1);

- апробовано: коефіцієнти вилучення вільного газу та конденсату (таблиця 3.4.1), запаси вільного газу (таблиця 3.4.2), запаси конденсату (таблиця 3.4.3), запаси супутніх вуглеводневих корисних компонентів у вільному газі (таблиця 3.4.4);

- відмічені початкові запаси і ресурси: вільного газу (таблиця 3.5.1), конденсату (таблиця 3.5.2), супутніх вуглеводневих корисних компонентів у вільному газі (таблиця 3.5.3).

Крім того абзацом 2 п. 3.6 протоколу ДКЗ № 3659 вирішено: «Згідно з наданим обґрунтуванням попередніх техніко-економічних розрахунків рентабельності розробки покладів визнати за доцільне об`єднати Свистунківську та Червонолуцьку нафтогазоносні ділянки в єдине Свистунківсько-Червонолуцьке родовище з метою зменшення економічного ризику розробки родовища».

Розгляд та введення в дію протоколу ДКЗ № 3659 відбулось на засіданні Робочої групи Держгеонадр 22.11.2016, що оформлено протоколом № 50.

У подальшому, а саме 15.05.2017, Державною службою геології та надр України видано наказ № 217 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», пунктом 4 додатка № 1 якого закріплено надання на 20 років спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у т.ч. ДПР з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) Свистунківсько-Червонолуцького родовища ТОВ «Аркона Газ-Енергія»

На підставі зазначеного наказу, ТОВ «Аркона Газ-Енергія» видано спеціальний дозвіл № 4830 від 18.05.2017 на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) Свистунківсько-Червонолуцького родовища.

Такий спеціальний дозвіл ТОВ «Аркона Газ-Енергія» отримало без аукціону, за наслідками проведення апробації корисних копалин, що було затверджено протоколом ДКЗ № 3659.

Не погодившись з такими протоколом, наказом та дозволом, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що Червонолуцьке і Свистунківське родовища до 01.01.2017 обліковувались у Державному балансі запасів окремо, запаси Червонолуцького родовища вже були затверджені ДКЗ, а тому єдиною із двох вищезазначених ділянок надр, запаси якої підлягали апробації ДКЗ могла бути Свистунківська - саме щодо цього родовища, заявник на отримання спеціального дозволу міг реалізувати право на отримання спеціального дозволу без аукціону.

Для отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону ТОВ «Аркона Газ-Енергія» мало пройти декілька етапів державної експертизи, серед яких апробація є лише початковим етапом, а затвердження підрахунку (оцінки) запасів корисних копалину ДКЗ - останнім

Мотивуючи порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції вказав про наявність у позивача законного інтересу в отриманні спеціального дозволу з метою видобування вуглеводнів (промислову розробку) Червонолуцького родовищ.

Суд вказав, що ПАТ «Укрнафта» здійснило роботи пов`язані з геологічним дослідженням надр відповідної ділянки (сейсморозвідувальні дослідження, ДПР), зареєструвало і виконало детальну геолого-економічну оцінку Червонолуцького родовища (ГЕО-1) та отримало протокол затвердження запасів корисних копалин в ДКЗ України, то й необхідність повторного вивчення Червонолуцького родовища з боку інших підприємств не виникає.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист <...>.

За визначенням статті 4 КАС, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій <…>; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій.

У свою чергу, у заявленому клопотанні ТОВ "Аркона Газ-Енергія" стверджує, що протокол Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 має рекомендаційний характер, не є обов`язковим та не створює правових наслідків для інших осіб, а отже не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Статтею 45 Кодексу України про надра передбачено, що запаси корисних копалин розвіданих родовищ, а також запаси корисних копалин, додатково розвіданих у процесі розробки родовищ, підлягають експертизі та оцінюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або іншими уповноваженими підприємствами, установами чи організаціями, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкція про зміст, оформлення та порядок подання в ДКЗ України матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ нафти і газу, затверджена наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 18.10.99 № 120 (далі - Інструкція № 120) державній експертизі та оцінці підлягають запаси основних і супутніх корисних копалин і компонентів розвіданих родовищ нафти та газу, у тому числі техногенних, а також запаси, додатково розвідані в процесі розробки родовищ.

Державна експертиза та оцінка запасів нафти, газу, конденсату і наявних у них супутніх корисних компонентів здійснюються на підставі поданих матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ (ГЕО).

Залежно від вивченості і підготовленості до промислового освоєння запасів нафти і газу їх державна експертиза та оцінка можуть завершуватися: апробацією запасів вуглеводнів попередньо розвіданих родовищ для визначення їх промислового значення; затвердженням запасів вуглеводнів розвіданих родовищ (покладів), призначених для проектування і будівництва нових, продовження терміну дії працюючих гірничовидобувних і переробних підприємств.

Пунктами 1, 3, 4 Положення про Державну комісію України по запасах корисних копалин, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2000 року № 1689 (далі - Положення № 1689) передбачено, що Державна комісія України по запасах корисних копалин (далі - ДКЗ) є установою, що діє при Держгеонадрах і провадить науково-технічну діяльність, пов`язану з проведенням на замовлення користувачів надр або за дорученням відповідних центральних органів виконавчої влади державної експертизи геологічних матеріалів з вивчення і використання надр та оцінки запасів корисних копалин.

Головними завданнями ДКЗ є: <...> прийняття рішень щодо кількості, якості та ступеня вивченості запасів розвіданих родовищ корисних копалин і стану підготовленості їх до промислового освоєння.

ДКЗ відповідно до покладених на неї завдань <...> проводить експертизу геологічної інформації з обчислення запасів корисних копалин і затверджує їх обсяги, визначаючи відповідно до Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр їх кількість, якість, рівень промислового значення, ступінь геологічного та техніко-економічного вивчення і підготовленість до промислового освоєння;

Згідно зі змістом пп. 24 п. 4 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 30.12.2015, Держгеонадра затверджує в установленому порядку геолого-економічну оцінку запасів нафти і газу та супутніх компонентів.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що проведені ДКЗ експертизи геологічної інформації з обчислення запасів корисних копалин і затвердження ДКЗ їх обсягів мають бути у свою чергу затверджені в установленому порядку Держгеонадра.

Так, для розгляду та введення в дію протоколів ДКЗ, наказом Держгеонадра № 302 від 29.09.2015 створено Робочу групу.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 схвалено протокол ДКЗ № 3659 від 28.09.2016, яким апробовано запаси корисних копалин Свистунківсько-Червонолуцького родовища.

На переконання колегії суддів, затвердження апробації запасів певного родовища, має ознаки акта індивідуальної дії, який впливає на умови використання родовища та є обов`язковим для суб`єктів, які використовують або планують використовувати родовище, та інших суб`єктів, яких стосується таке родовище (зокрема, органів місцевого самоврядування та ін.).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що протокол Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, а тому він може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

За таких обставин, підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 відсутні.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що позивач вправі звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, подаючи 04.11.2019 заяву про збільшення позовних вимог, позивач вказував, що про існування протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 він дізнався 28.10.2019 з отриманого листа відповідача від 28.20.2019 №21765/03/10-19.

Водночас, ТОВ "Аркона Газ-Енергія" вказує, що про існування вказаного протоколу позивач знав значно раніше.

Так, доводи ТОВ "Аркона Газ-Енергія" про наявність можливості позивача звернутися до відповідача із запитом про отримання спірного протоколу раніше, колегія суддів відхиляє, оскільки направлення такого запиту не є обов`язком позивача.

Безпідставним є також посилання на обізнаність позивача у процедурі отримання дозволу та наявність у нього інформації, що вказана у протоколі ДКЗ № 3659 від 28.09.2016, оскільки наведені обставини жодним чином не свідчать про обізнаність позивача з оскаржуваним протоколом Робочої групи Держгеонадр.

За таких обставин, підстави для залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про скасування протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 відсутні, оскільки будь-яких доказів того, що позивач знав про існування цього протоколу до отримання листа відповідача від 28.20.2019 №21765/03/10-19 матеріали справи не містять.

Отже, заявлені ТОВ "Аркона Газ-Енергія" клопотання про закриття провадження у справі та про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про скасування протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин № 50 від 22.11.2016 задоволенню не підлягають.

Щодо вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 2 Кодексу України про надра його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до статті 3 Кодексу України про надра гірничі відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом та іншими актами законодавства України, що видаються відповідно до них.

Закон України «Про нафту і газ» від 12.07.2001 №2665-III (далі - Закон №2665-III) визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності нафтогазової галузі України та регулювання відносин, пов`язаних з особливостями користування нафтогазоносними надрами, видобутком, транспортуванням, зберіганням та використанням нафти, газу та продуктів їх переробки з метою забезпечення енергетичної безпеки України, розвитку конкурентних відносин у нафтогазовій галузі, захисту прав усіх суб`єктів відносин, що виникають у зв`язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, споживачів нафти і газу та працівників галузі.

Статтею 2 Закону № 2665-ІІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, незалежно від форм власності господарюючих суб`єктів - учасників таких відносин.

Згідно із статтею 14 Закону № 2665-ІІІ спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок № 615).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 615 останній регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін. Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 615 дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, органом з питань надання дозволу, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 затверджено Положення про Державну службу геології та надр України.

Згідно з пунктом 1 Положення № 1174, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1174 основними завданнями Держгеонадр є у тому числі <…> реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Згідно із підпунктом 9 пункту 4 Положення № 1174 Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Згідно із статтею 13 Кодексу України про надра користувачами надр (далі - надрокористувачі) можуть бути: підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Отже, саме на Державну службу геології та надр України покладено обов`язок із видачі спеціального дозволу на користування надрами. При цьому, такий спецдозвіл може бути виданий без проведення аукціону, а статус користувача надр не є обов`язковою вимогою для його отримання.

Стаття 37 Кодексу України про надра містить визначення поняття геологічного вивчення надр, яке здійснюється з метою одержання даних про геологічну будову надр, процеси, які відбуваються в них, виявлення і оцінки корисних копалин, вивчення закономірностей їх формування і розміщення, з`ясування гірничо-технічних та інших умов розробки родовищ корисних копалин і використання надр для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Власне визначення геологічного вивчення нафтогазоносності надр міститься в статті 1 Закону України "Про нафту і газ", відповідно до якої ним вважається комплекс робіт (геологічне знімання, геофізичні, геохімічні, аерокосмогеологічні дослідження, прямі пошуки, буріння і випробування свердловин, дослідно-промислова розробка, науково-дослідні і тематичні роботи, їх аналіз та узагальнення), що проводяться з метою вивчення геологічної будови і нафтогазоносності надр на певній території.

Проведення робіт по геологічному вивченню надр організується та координується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (Держгеонадра), на основі державних комплексних або цільових програм, міжгалузевих і галузевих планів, проектів, відповідних норм і правил.

Відповідно до пункту 4 Порядку №615 спецдозвіл на видобування корисних копалин (промислову розробку їх родовищ) надається після проведення експертизи та оцінки розвіданих запасів корисних копалин в установленому порядку чи апробації прогнозних (перспективних) ресурсів корисних копалин ДКЗ за умови подальшого затвердження нею таких запасів.

Отже цей пункт передбачає дві альтернативні підстави надання дозволу при дотриманні окремих складових умов надання дозволу: (1) проведення експертизи та оцінки розвіданих запасів корисних копалин; (2) апробації прогнозних (перспективних) ресурсів корисних копалин ДКЗ за умови подальшого затвердження нею таких запасів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний дозвіл надано ТОВ «Аркона Газ-Енергія» без проведення аукціону після апробації прогнозних (перспективних) ресурсів корисних копалин ДКЗ.

Порядок № 615 не надає визначення терміну "апробація", а лише визначає його як одну з підстав для отримання спецдозволу на користування надрами з імперативним обов`язком надрокористувача затвердити підрахунок запасів корисних копалин на ньому.

Інструкція про зміст, оформлення та порядок подання в Державну комісію України по запасах корисних копалин України матеріалів геолого- економічної оцінки родовищ нафти і газу, затверджена наказом ДКЗ України № 120 від 18 жовтня 1999 р. (надалі - Інструкція 120 ) також не визначає терміну "апробація".

Водночас пункт 10.1 Інструкції № 120 передбачає, що за замовленням користувачів надр ДКЗ проводить експертизу матеріалів попередніх і початкових ГЕО об`єктів геологорозвідувальних робіт на нафту і газ для визначення достовірності і апробації запасів (ресурсів) вуглеводнів, промислового значення родовищ (покладів), доцільності проведення подальших робіт, включаючи дослідно-промислову розробку.

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції № 120, в залежності від вивченості і підготовленості до промислового освоєння запасів нафти і газу їх державна експертиза та оцінка можуть завершуватися, у тому числі, апробацією запасів вуглеводнів попередньо розвіданих родовищ для визначення їх промислового значення.

Таким чином, за змістом перелічених норм, апробація прогнозних (перспективних) ресурсів корисних копалин є етапом геологічного вивчення нафтогазоносності надр, яким може бути завершена державна експертиза. В силу приписів Порядку №615, Інструкції № 120 передбачене обов`язкове подальше затвердження в ДКЗ запасів корисних копалин.

Підпунктом 1 пункту 8 Порядку № 615 встановлено, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, та подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів, а також видобування корисних копалин (для нафтогазоносних надр на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Отже, підпункт 1, пункту 8 Порядку № 615 передбачає дві самостійні виключні підстави надання дозволу без проведення аукціону при дотриманні чітко визначених умов, однією з яких є апробація запасів корисних копалин.

У позовній заяві позивач стверджує, що спірний дозвіл був наданий ТОВ «Аркона Газ-Енергія» за відсутності затвердженого підрахунку запасів корисних копалин у ДКP, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, правова конструкція другої підстави, викладена в другій частині підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615, яка застосована в спірній ситуації, передбачає надання дозволу без проведення аукціону, у випадку якщо заявник за власні кошти здійснює апробацію в ДКЗ та за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

За змістом підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615 затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ має відбутись протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Отже, підпунктом 1 пункту 8 Порядку № 615 передбачено в якості другої обов`язкової умови для надання спеціального дозволу на користування надрами - затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років після отримання дозволу.

Згідно із статтями 1, 5 Кодексу України про надра - надра це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Державний фонд надр включає як ділянки надр, що використовуються, так і ділянки надр, не залучені до використання, в тому числі континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони. Родовища корисних копалин - це нагромадження мінеральних речовин в надрах, на поверхні землі, в джерелах вод та газів, на дні водоймищ, які за кількістю, якістю та умовами залягання є придатними для промислового використання.

Отже за змістом підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615 у разі застосування другої, виключної, підстави надання дозволу на користування надрами без проведення аукціону, затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ проводиться після надання дозволу. В залежності від місця розташування корисних копалин затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ має відбутись протягом трьох або десяти років. У спірному випадку затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ має відбутись протягом трьох років з моменту отримання дозволу.

Обов`язок ТОВ "Аркона-Газ Енергія" затвердити запаси вуглеводнів ДКЗ України протягом трьох років з моменту отримання дозволу, передбачений протоколом ДКЗ № 3659 від 28.09.2016 та спеціальним дозволом на користування надрами № 4830 від 18.05.2017. 18.05.2017 між Державною службою геології та надр України та ТОВ "Аркона-Газ Енергія" укладено угоду № 4830 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ). Відповідно до пункту 5 Програми робіт з геологічного вивчення (додаток 2 до Угоди), затвердження запасів вуглеводнів по Свистунківсько-Червонолуцькому газоконденсатному родовищу передбачене на ІІ-ІІІ квартал 2020 року.

За такого правового регулювання та встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність на момент прийняття оскаржуваного наказу протоколу ДКЗ про затвердження підрахунку запасів корисних копалин Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища Полтавської області не могло бути підставою для відмови у наданні ТОВ "Аркона-Газ Енергія" спеціального дозволу на користування надрами, оскільки такий обов`язок виник у ТОВ "Аркона-Газ Енергія" після отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2019 року по справі № 826/7627/18.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про передчасність видачі спірного дозволу до затвердження підрахунку запасів корисних копалин.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні також звертає увагу на відмінностях між здійсненням апробації та затвердженням запасів корисних копалин, що полягає у меншій достовірності і повноті вихідних даних і відповідно меншій детальності їх аналізу, апробовані запаси вуглеводнів не призначаються для розробки проектів промислового освоєння родовищ, а обсяг матеріалів попередньої (ГЕО-2) і початкової (ГЕО-3) геолого-економічних оцінок, що подаються на експертизу ДКЗ є скороченим. Суд першої інстанції робить висновок про те, що апробація може передувати затвердженню запасів ДКЗ і не навпаки, оскільки детально вивчені запаси першої групи, що характеризуються показниками постійних кондицій є підготовленими до промислового освоєння (з моменту їх затвердження ДКЗ) та не можуть повернутись до тимчасової кондиції (запаси другої групи), що підлягають подальшому вивченню.

Водночас, для цілей вирішення спору у даній справі, суд не втручається у доцільність визначення у законодавстві можливості надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону саме за результатами здійсненої апробації запасів корисних копалин, а не за результатами їх затвердження ДКЗ. Відповідні ж нормативно-правові акти не є предметом спору у даній справі.

Відхиляються посилання позивача та суду першої інстанції на висновки науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України про геолого-економічну оцінку родовищ нафти і газу, як передумови отримання спеціальних дозволів на користування надрами, проведеної Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 28.01.2019 №126/11-е, оскільки перевірка правильності застосування норм матеріального права здійснюється судом, а не третіми особами, послуги яких з тлумачення нормативних актів, використані учасниками справи. Крім того, згідно абзацу другого частини другої статті 101 КАС предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Безпідставним є також висновок суду першої інстанції про те, що здійснення ПАТ «Укрнафта» у 2010 році детальної геолого-економічної оцінки Червонолуцького родовища, за наслідками чого протоколом ДКЗ від 21.12.2010 № 2148 були затверджені запаси вуглеводнів, є перешкодою для апробації запасів Свистунківсько-Червонолуцького родовища.

Так, у даному випадку має місце проведення першої оцінки запасів Свистунківсько-Червонолуцького родовища, а не переоцінка запасів Червонолуцького родовища. На вказаній обставині наголошували також і суди у справі № 826/7627/18.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини здійснення ПАТ «Укрнафта» у 2010 році детальної геолого-економічної оцінки запасів Червонолуцького родовища, жодним чином не є перешкодою для проведення геолого-економічної оцінки Свистунківсько-Червонолуцького родовища іншими особами та не «бронює» за ПАТ «Укрнафта» безстрокове та безальтернативне право розробки Червонолуцького родовища.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також вказує, що станом на дату здійснення ТОВ "Аркона-Газ Енергія" апробації запасів Свистунківсько-Червонолуцього родовища, запаси родовищ Червонолуцького і Свистунківського обліковувались окремо та були виявлені за результатами сейсмічних досліджень в різних роках як два окремі родовища.

Водночас, норми чинного законодавства не визначають обставини виявлення та окремого обліку запасів родовищ як підставу для неможливості їх подальшого об`єднання, розробки та апробації запасів як об`єднаного родовища. Не визначає законодавство також і будь-яких обмежень у використанні такого об`єднаного родовища у зв`язку із окремим обліком у минулому та різним рівнем проведених геологічних експертиз.

Питання ж доцільності об`єднання Червонолуцького і Свистунківського родовищ, з огляду на принцип розподілу влади, виходить за межі компетенції адміністративного суду.

Не втручається адміністративний суд також і у дослідження питання нанесення збитків Державному бюджету України у зв`язку із заниженням вартості спірного дозволу, що є компетенцією відповідних органів досудового розслідування та кримінального суду, а також у питання вчинення Держгеонадра антиконкурентних дій, що є компетенцією органів, які здійснюють нагляд за дотриманням законодавства у сфері захисту економічної конкуренції.

За таких обставин, у ході апеляційного розгляду не підтвердились доводи позивача та мотиви суду першої інстанції щодо неправомірності протоколу Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин від 22.11.2016 № 50, наказу Держгеонадра «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» в частині пункту 4 додатка №1 щодо надання на 20 років спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у т.ч. ДПР з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) Свистунківсько-Червонолуцького родовища ТОВ «Аркона Газ-Енергія» від 15.05.2017 № 217 та спеціального дозволу від 18.05.2017 № 4830, виданого ТОВ «Аркона Газ-Енергія».

Вирішуючи питання порушених прав ПАТ "Укрнафта" у спірних правовідносинах, колегія суддів звертає увагу на таке.

Статтею 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Виключно з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами у користувача надр виникають права та обов`язки, передбачені Кодексом України про надра та Порядком № 615.

На підставі наказу Державної служби геології та надр України від 27 вересня 2011 року №90 ПАТ "Укрнафта" був наданий спеціальний дозвіл на користування надрами Свистунківсько - Червонолуцької площі №2501, термін дії якого збіг 20 липня 2014 року.

Державною службою геології та надр України 12 липня 2016 року було відмовлено ПАТ "Укрнафта" у наданні спеціального дозволу на користування надрами відповідно до пункту 19 Порядку № 615.

Позивачем оскаржено таку відмову до суду, проте ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року у справі № 826/14653/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона Газ - Енергія» про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Отже, на момент видання Держгеонадра оскаржуваного наказу від 15.05.2017 № 217, ПАТ «Укрнафта» вже майже 3 роки не мало спеціального дозволу на користування надрами Свистунківсько - Червонолуцької площі, тобто не було надрокористувачем вищевказаного родовища.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2019 року по справі № 826/7627/18.

У свою чергу, питання позбавлення ПАТ "Укрнафта" права на розробку Червонолуцького родовища, не є предметом спору у даній справі.

При вирішенні даної справи, судом апеляційної інстанції, окрім іншого, враховані рішення судів у справі №826/7627/18 за адміністративним позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, ТОВ "Аркона-Газ Енергія", треті особи: ПАТ "Укрнафта", Національне антикорупційне бюро України про визнання протиправним та скасування рішення.

Так, для цілей вирішення даного спору, встановлені судами обставини у вказаній справі у відповідності до частини четвертої статті 78 КАС, мають преюдиціальне значення, оскільки у ній беруть участь ті самі особи, що й у даній справі, з аналогічним предметом та подібними підставами позову.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховані висловлені у постанові від 15 жовтня 2019 року по справі № 826/7627/18 правові висновки Верховного Суду, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають бути враховані судами.

При цьому, враховуючи наявність згаданої постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року по справі №826/7627/18, яка безпосередньо стосується спірних правовідносин, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача та суду першої інстанції на постанову Верховного Суду 16 квітня 2020 року по справі №826/7696/18, яка прийнята за інших обставин.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову, оскільки

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи відзивів на апеляційні скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона Газ-Енергія", Державної служби геології та надр України задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона Газ-Енергія" за участю третьої особи: Державної комісії України по запасах корисних копалин про скасування рішень в частині та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 05.10.2020.