Справа № 540/2688/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/2688/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач, Суворовський РВДВС), в якому просить зняти арешт з належного йому нерухомого майна, накладений постановою №АА176524 від 03.04.2007р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у нього відсутня будь-яка заборгованість перед стягувачем за виконавчим документом, а виконавче провадження, в межах якого на його майно накладено арешт, завершено та у провадженні органів державної виконавчої служби не перебуває.

Ухвалою від 25.09.2020р. відкрито спрощене провадження у справі за правилами, встановленими ст.ст.268-272, 287 КАС України. Призначено судове засідання на 14:00 год. 05.10.2020р. та зобов`язано відповідача подати докази.

Відповідачем 02.10.2020р. подано відзив. У відзиві відповідач вказує, що дана справа не належить до справ адміністративної юрисдикції, оскільки виконавче провадження ВП №3648515, в межах якого державним виконавцем винесено постанову №АА176524 від 03.04.2007р. про арешт майна боржника, не входило до складу зведеного виконавчого провадження, воно завершено 27.07.2007р. шляхом повернення виконавчого документу стягувачу, а виконавчий документ - судовий наказ №2н-690 від 29.09.2006р., був виданий Суворовським районним судом м. Херсона у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 11522,39 грн. Також зазначає, що у даному випадку відсутні будь-які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з майна.

Сторони у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату. час і місце судового розгляду справи.

ОСОБА_1 у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

За правилами ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У провадженні Суворовського відділу державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №3648515 з примусового виконання судового наказу № 2Н-690, виданого 29.09.2006р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Акорд» борг у сумі 11522,39 грн.

У цьому виконавчому провадженні постановою державного виконавця №АА176524 від 03.04.2007р. накладено арешт на нерухоме майно боржника. Первісно це обтяження зареєстровано 10.04.2007р. за номером 4774164.

Постановою державного виконавця від 27.07.2007р. виконавчий документ повернуто стягувачу з тієї підстави, що неможливо встановити місцезнаходження боржника.

При цьому арешт з майна боржника не знятий і досі існує.

Позивач вважає, що вказаний арешт має бути знятий, позаяк у нього відсутній будь-який борг перед Кредитною спілкою «Аккорд» за судовим наказом № 2Н-690 від 29.09.2006р., проте не надає жодного доказу на підтвердження цієї обставини (відсутності боргу).

Також позивач обґрунтовує належність даного спору до справ адміністративної юрисдикції тим, що виконавче провадження ВП №3648515 входить до складу зведеного виконавчого провадження разом із такими виконавчими провадженнями, як:

- ВП № 11176953 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3507 виданого 29.01.2009р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» борг в сумі 49114,69 грн. Виконавче провадження відкрито 03.02.2009р. Виконавчий документ повернутий стягувачу 29.03.2011 р.;

- ВП № 16598453 з примусового виконання постанови № 24477, виданої 06.10.2009р. ВДАІ м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф в сумі 340 грн. Виконавче провадження відкрито 29.12.2009р. Виконавчий документ повернуто стягувачу 31.01.2011 р.;

- ВП № 36129322 з примусового виконання виконавчого листа № 2120/3995/12 виданого 16.10.2012р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу в сумі 752,93 грн. Виконавче провадження відкрито 28.01.2013р. Виконавчий документ повернутий стягувачу 28.04.2014р.;

- ВП № 36129988 з примусового виконання виконавчого листа № 2120/3995/12 виданого 16.10.2012р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу в сумі 75292,86 грн. Виконавче провадження відкрито 28.01.2013р. Виконавчий документ повернутий стягувачу 28.04.2014р.;

- ВП № 44606208 з примусового виконання виконавчого листа № 2120/3995/12 виданого 16.12.2010р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу в сумі 752,93 грн. Виконавче провадження відкрито 08.09.2014р. Виконавче провадження закінчено 25.12.2014р. у зв`язку із скасуванням виконавчого документу;

- з примусового виконання виконавчого листа № 2120/3995/12 виданого 16.12.2010р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу в сумі 75292,86 гри. Виконавче провадження відкрито 08.09.2014р. Виконавче провадження закінчено 25.12.2014р. у зв`язку із скасуванням виконавчого документу.

Слід відзначити, що учасниками справи не надано до суду жодного доказу того, що виконавче провадження ВП №3648515 входило до складу зведеного виконавчого провадження.

Навпаки, матеріали справи переконливо доводять, що це виконавче провадження не могло входити до зведеного виконавчого провадження разом із вищевказаними виконавчими провадженнями, оскільки було завершено задовго до їх відкриття (щонайменше за два роки).

Таким чином, у цьому конкретному випадку позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, накладений державним виконавцем при примусовому виконанні виданого судом у цивільній справі виконавчого документу, маючі статус боржника у виконавчому провадженні.

У зв`язку з цим суд наголошує, що відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Положеннями частини 1 статті 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції(частина 1 статті 448 ЦПК України).

Предметом даної справи є зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного державним виконавцем при примусовому виконанні наказу № 2Н-690 від 29.09.2006р., виданого Суворовським районним судом м.Херсона у цивільній справі. При цьому правомірність накладення самого арешту позивачем не оскаржується.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Верховним Судом у постановах від 06 березня 2020 року у справі №640/23588/19, від 06 лютого 2019 року у справі №815/4232/17, від 22 квітня 2019 року у справі №757/53656/17-а, від 21 лютого 2020 року у справі №643/5597/19, висловлено правову позицію про те, що якщо особа була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки дійсним предметом спору є захист права власності позивача, яке він уважає порушеним фактом існування арешту нерухомого майна, накладеного державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду у цивільній справі і позивач є боржником за вказаним виконавчим документом, то цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства тим судом, який видав виконавчий документ.

Заявлені позовні вимоги не стосуються захисту прав, свобод та інтересів позивача у публічно-правових відносинах, а тому не можуть вирішуватись адміністративним судом.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України установлено, що суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин провадження у цій справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний

кат. 114000000