Справа № 520/1612/2020
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 р.Справа № 520/1612/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представник позивача Ралко С.С.

представник третьої особи Троцко Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, по справі № 520/1612/2020

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН"

про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН", в якому просив суд:

- скасувати постанову від 21.11.2019 року у виконавчому провадженні №60177087 про накладення штрафу за невиконання рішення суду винесену державним виконавцем відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пікулою Вікторією відносно ГУ ДПС у Харківській області на суму 5 100,00 грн.;

- скасувати постанову від 21.11.2019 року у виконавчому провадженні №60177087 про стягнення виконавчого збору винесену державним виконавцем відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пікулою Вікторією відносно ГУ ДПС у Харківській області на суму 16 692,00 грн.;

- виконавчий лист по справі № 820/1675/16 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 року ВП №60177087 про накладення штрафу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановою з позивача протиправно стягнуто виконавчий збір, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору за примусове виконання, судове рішення виконано у добровільному порядку, тому виконавчий збір не повинен стягуватися.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року по справі №820/1675/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" до Слобожанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо складання податкового рішення про опис майна у податкову заставу від 21 березня 2016 року №19. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 14 березня 2016 року №6-17. Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 21 березня 2016 року № 19. Зобов`язано відповідача відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн.

Рішення суду набрало законної сили 06.12.2016 року.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підприємством отримано виконавчий лист від 21.09.2016 року по справі №820/1675/16 (його дублікат) 04.09.2019 року.

Постановою державного виконавця від 30.09.2019 року ВП №60177087 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 820/1675/16, виданого Харківським окружним адміністративним судом 04.09.2019, про зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області (боржник) відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн. (т. 1 а.с. 160).

Вказану постанову надіслано на адресу податкового органу та його представником отримано 01.10.2019 року, що підтверджено штампом на супровідному листі (т. 1 а.с. 158).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 року ВП №60177087 накладено на ГУ ДПС в Харківській області штраф у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення по справі №820/1675/16, виданого Харківським окружним адміністративним судом 04.09.2019 року, про зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області (боржник) відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн. (т. 1 а.с. 6).

Також, державним виконавцем винесено постанову від 21.11.2019 року ВП №60177087 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн. (т. 1 а.с. 8).

Позивач не погодився із вказаними постановами державного виконавця та оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування постанови від 21.11.2019 року у виконавчому провадженні №60177087 про стягнення виконавчого збору на суму 16 692,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем, правомірно, за наявності підстав, передбачених статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" та п.8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 року ВП №60177087 про накладення штрафу сторонами не оскаржено, а тому не підлягає апеляційному перегляду.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи вищевказані норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою державного виконавця від 30.09.2019 року ВП № 60177087 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 820/1675/16, виданого Харківським окружним адміністративним судом 04.09.2019, про зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області (боржник) відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн., яку отримано боржником 01.10.2019 року.

У вказаній постанові також зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн. (т. 1 а.с. 160)

Судом встановлено, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем (боржником у виконавчому провадженні) виконавчий лист не було виконано в повному обсязі.

З урахуванням зазначених обставин державний виконавець мав усі правові підстави для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Судова колегія зазначає, що ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною третьою цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина четверта наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Доводи позивача щодо того, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення, крім прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, судом відхиляються, оскільки положеннями ст. 27 Закону № 1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача щодо того, що виконавчий збір справляється лише у разі примусового виконання судового рішення, а у в випадку добровільного виконання рішення суду не підлягає стягненню, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) уже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Вказана позиція суду узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду 28 квітня 2020 року по справі №480/3452/19, яка застосовується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №750/7624/17.

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ґрунтується на приписах Закону № 1404-VIII, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року по справі № 520/1612/2020 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.І. Сіренко