Справа № 440/952/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 р.Справа № 440/952/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Удовиченко С.О., м. Полтава) від 14.05.2020 року (повний текст рішення складено 15.05.2020 р.) по справі №440/952/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2368-53 від 10 лютого 2020 року на суму 29 293,44 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на обставини порушення його прав через безпідставну, як на його думку, вимогу відповідача сплатити борг з єдиного внеску, обов`язок зі сплати якого на позивача не поширюється. Наголошує, що підприємницька діяльність була припинена позивачем ще у 1999 році згідно діючого на той час законодавства, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - Реєстр), відповідно до якого за критерієм пошуку по реєстраційному номеру його облікової картки платника податків записів не знайдено. Зауважує, що раніше відносно нього вже виносилася вимога контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 13 листопада 2018 року №Ф-2368-53 на суму 15819,54 грн, яка визнана протиправною та скасована рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №440/4741/18. При цьому, вказаним судовим рішенням встановлено, як преюдиційний факт, в розрізі вимог частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, у зв`язку з чим останній не охоплюється колом платників єдиного внеску, наведеного у статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та відповідно не несе обов`язку, передбаченого абзацом 3 частини 8 статті 9 зазначеного Закону щодо сплати внеску. Крім того 05 листопада 2019 року ГУ ДПС у Полтавській області, в супереч вимог рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року по справі № 440/4741/18 винесено вимогу про сплату боргу № Ф-2368-53 на суму 26 539,26 грн. Дана вимога була оскаржена до суду та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року по справі № 440/4704/19 скасована, як протиправна.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 29 293,44 грн. від 10 лютого 2020 року № Ф-2368-53.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апелянт наполягає на правомірності спірної податкової вимоги з підстав перебування ОСОБА_1 на податковому обліку у статусі фізичної особи-підприємця. Наголосив на тому, що припиняючи підприємницьку діяльність, фізична особа має знятися з податкового обліку і лише після цього державний реєстратор фіксує факт припинення діяльності фізичної особи-підприємця у державному реєстрі

Позивач правом надання відзиву не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 13 листопада 2018 року ГУ ДФС у Полтавській області відносно ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2368-53 на суму 15819,54 грн.

ОСОБА_1 , не погодившись з вказаною вимогою та наполягаючи на тому, що він не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності та не є платником єдиного внеску, оскаржив вказану вимогу в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №440/4741/18, що набрало законної сили 26 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 13 листопада 2018 року №Ф-2368-53.

У подальшому ГУ ДПС у Полтавській області 05 листопада 2019 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 26 539,26 грн. № Ф-2368-53.

Не погодившись з вказаною вимогою та наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності та не є платником єдиного внеску, оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року по справі № 440/4707/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 05 листопада 2019 року №Ф-2368-53.

10 лютого 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області знову сформовано вимогу № Ф-2368-53 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 29 293,44 грн (а.с. 15).

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу № Ф-2368-23 від 10 лютого 2020 року, позивач оскаржив її до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною 1 статті 5 вказаного Закону, облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Відповідно до абз. 7 ч.1 ст. 5 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

При цьому, періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частинами 7, 8 статті 9 вказаного Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для Позивача, який обрали спрощену систему оподаткування є календарний місяць.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 № 393 (далі Інструкція № 449).

Розділом VI зазначеної інструкції встановлено Порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п.1, п.2 Розділу VI до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Пунктом 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

Якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. № Ф-2368-53 слугувала наявність в інтегрованій картці ОСОБА_1 , як платника єдиного внеску за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31.12.2019 заборгованості в сумі 29293,44 грн.

Разом з цим, судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалось відповідачем, що на частину з вказаної заборгованості в розмірі 26539,26 грн. позивачу вже виставлялася вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-2368-53 на суму 15819,54 грн, яка визнана протиправною та скасована в судовому порядку 09.04.2019 з набранням рішення законної сили 26.09.2019 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 №Ф-2368-53 на суму 26539,26 грн, яка визнана протиправною та скасована в судовому порядку 23.01.2020 р. з набранням рішення законної сили 02.04.2020 р.

Відповідно до розділу 4 "Відображення в інформаційній системі органів ДФС результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП" Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема:

- інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) ("Скасовується в судовому порядку" / "Вручено, судовий розгляд" / "Анульовано").

Тобто сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску за період з 09.02.2018 по 31.10.2018 у розмірі 15819,54 грн, яка визначена вимогою про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 13.11.2018 №Ф-2368-53, є анульованою разом з анулюванням вказаної вимоги та сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску у розмірі 26539,26 грн, яка визначена вимогою про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 05.11.2019 №Ф-2368-53, є анульованою разом з анулюванням вказаної вимоги.

На підставі вищевикладеного колегія судів вказує на те, що формування Головним управлінням ДПС у Полтавській області відносно позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-2368-53, до якої увійшла сума заборгованості за попередньою вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-2368-53 та вимоги від 05.11.2019 №Ф-2368-53, яки мають бути анульовані, в зв`язку з визнанням протиправною та скасуванням в судовому порядку рішенням від 09.04.2019 у справі №440/4741/18 та рішенням від 23.01.2020 р. у справі №440/4704/19, є безпідставною та такою, що суперечить Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і, як наслідок, призводить до повторного нарахування контролюючим органом ОСОБА_1 суми єдиного внеску за наявності судових рішень про відсутність правових підстав для нарахування ОСОБА_1 сум єдиного внеску за спірні періоди.

Крім того, приймаючи рішення від 09 квітня 2019 року у справі №440/4741/18 про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 13 листопада 2018 року №Ф-2368-53, яке набрало законної сили 26 вересня 2019 року, суд встановив, що документальні докази щодо наявності в ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності відсутні, а тому останній не охоплюється колом платників єдиного внеску, наведеним у статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та відповідно не несе обов`язку, передбаченого абзацом 3 частини 8 статті 9 вказаного Закону щодо сплати внеску.

Таким чином, за висновками суду в справі №440/4741/18 у контролюючого органу були відсутні правові підстави для нарахування ОСОБА_1 сум єдиного внеску за 2017 рік та за І-ІІІ квартали 2018 року в загальному розмірі 15819,54 грн, та, як наслідок, оформлення вимоги від 13 листопада 2018 року №Ф-2368-53 про сплату боргу (недоїмки) на вказану суму єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на матеріали справи та встановлені судовим розглядом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-2368-53 суперечить нормам чинного законодавства , винесена без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а отже протиправна і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року по справі № 440/952/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 06.10.2020 року