Справа № 826/17798/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Шульженко І.В.,

від відповідача - Сметанюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві), Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС ум. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 10 червня 2015 року № 1788-17 та податкової вимоги від 14 вересня 2016 року № 5931-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року зазначені судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року справу прийнято до розгляду.

Протокольними ухвалами суду від 19 травня 2020 року замінено відповідачів - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві та ГУ ДФС у м. Києві на їх правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що місцевим судом порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, що мало наслідком неправильне вирішення справи по суті, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та не наведено поважних причин, що дають підстави для його поновлення. Наголошує на тому, що позивачем не оплачено у визначені Податковим кодексом України строки узгоджену суму грошового зобов`язання, що є підставою для прийняття контролюючим органом податкової вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що з 2013 року позивач є власником легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2011 року випуску, об`ємом дизельного двигуна 4461 куб. см.,

Податковим повідомленням - рішенням ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10 червня 2015 року №1788-17 позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу, згідно з підпунктом 54.3.3 пункта 54.3 статті 54 та відповідно до підпункта 267.6.2 пункта 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб», код платежу 18011001, в сумі 25000,00 грн. за 2015 рік.

Вказане рішення надіслано позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте, даний лист повернувся до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві 06 серпня 2015 року через невручення з причин «закінчення встановленого строку зберігання».

У подальшому ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві склало податкову вимогу щодо погашення суми податкового борга у сумі 25000,00 грн. за 2015 рік. Податкова вимога, а також рішення про опис майна в податкову заставу від 14 вересня 2016 року № 236/26-52-17-30 направлялися на адресу реєстрації місця проживання позивача поштовим відправленням, яке 28 вересня 2016 року вручено, як зазначено у рекомендованому повідомленні, «дружині».

Не погоджуючись з такими рішеннями ДПІ та уважаючи їх протиправними, позивач у жовтні 2018 року звернувся до суду за захистом своїх прав.

Підставою звернення позивача до суду слугувало те, що податковий орган порушив принцип стабільності оподаткування та визначив суму грошового зобов`язання з транспортного податка за 2015 рік передчасно.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII прийнято 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, а транспортний податок установлено в місті Києві та затверджено відповідне Положення про транспортний податок рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629», яке опубліковано у січні 2015 року, тобто після 15 липня 2014 року, а тому, в силу положень підпункта 12.3.4 пункта 12.3 статті 12 Податкового кодексу України норми вказаного рішення підлягають застосуванню з метою оподаткування не раніше наступного бюджетного періода. Відтак, на думку суда, застосування контролюючим органом положень вказаного закону та рішення з метою оподаткування транспортним податком фізичних і юридичних осіб, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року, відповідно, застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового кодексу України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

Розглядаючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, місцевий суд дійшов висновку, що відмітка про «за закінченням терміну зберігання» не може вважатися доказом настання визначеного Податковим кодексом України юридичного факта вручення податкового повідомлення - рішення, в розумінні абзаца 3 пункта 58.3 статті 58 Податкового кодексу України. Про існування оскаржуваних рішень позивач дізнався лише наприкінці жовтня 2018 року, після їх отримання на адвокатський запит, що свідчить про порушення строку звернення до суду з поважних причин, а тому клопотання позивача про поновлення відповідного строку задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до пункта 42.2 статті 42 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абзацом 2 пункта 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (до внесення змін згідно із Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII).

Відповідно до абзаца 3 цієї правової норми у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Аналогічні положення містять норми Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204-ІІІ.

Як убачається із матеріалів справи, податкове повідомлення від 10 червня 2015 року повернулось до податкового органа з відміткою на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Така відмітка не є достатнім доказом інформування позивача про донарахування йому суми грошового зобов`язання. Позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату, та не свідчить про відмову адресата отримати лист.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частин 2 та 3 цієї правової норми строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому йдеться не про обов`язок особи, а про існування обставин, які б свідчили про відсутність перешкод бути обізнаним з приводу рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок яких відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи.

Наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом норм цієї статті особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку. В разі коли строк звернення до адміністративного суду був пропущений з поважних причин, суд поновлює цей строк. В іншому випадку суд повертає позовну заяву, а якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено після відкриття провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, про існування оскаржуваних рішень позивачу стало відомо з листа ГУ ДФС у м. Києві від 22 жовтня 2018 року.

Відповідний позов поданий до суду 30 жовтня 2018 року, тобто невідкладно.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач знав або мав можливість дізнатися про існування рішення про визначення суми грошового зобов`язання, відповідачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та поновлення строку звернення до суду.

Посилання відповідача на положення Податкового кодексу України, якими врегульовано порядок направлення податкового повідомлення - рішення та строки для його оскарження, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені положення не позбавляють особу права просити суд поновити строк звернення з відповідним позовом, а також не виключають повноваження суду щодо його поновлення.

Будь-яких аргументів про законність податкового повідомлення - рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до положень частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення місцевого суду у відповідній частині відсутні.

Відповідно до положень пункта 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно визначення, закріпленого у підпункті 14.1.153 пункта 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

З огляду на те, що за результатами розгляду справи судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення, яким позивачем визначено суму грошового зобов`язання, яке стало сумою податкового боргу, є протиправним та підлягає скасуванню, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для скасування вимоги.

Підсумовуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 242-244, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 05 жовтня 2020 року.)