Справа № 540/954/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/954/20
09 год. 47 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Алябова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

13.04.2020 ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), в якому просить визнати протиправним протокол № 4 від 22 жовтня 2019 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , в частині, що стосується відмови у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 , та скасувати протокол № 4 від 22 жовтня 2019 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 в частині що стосується відмови у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 .

В позові вказано, що ОСОБА_1 відповідно до висновку медичної комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головного військового клінічного госпіталю" від 07.06.2019, що підтверджується виписним епікризом № 10775 від 07.06.2019, визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, потребував лікування, тому 24.07.2019 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік для лікування відповідно до стану здоров`я за висновком військово-лікарської комісії, який додав до свого рапорту, на підставі розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердж. наказом Міноборони України від 07.06.2018 №260. Про результати розгляду його рапорту позивачу не було повідомлено. Стан здоров`я ОСОБА_1 не дозволив продовжувати службу у Збройних Силах України, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.10.2019 № 421 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за підпунктом "б" (за станом здоров`я) та виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 08.11.2019 № 256. При звільненні позивачу не була нарахована та виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік. Про існування протоколу комісії по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань №4 від 22.10.2019, яким було відмовлено у виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги, позивач дізнався 08.02.2020 із відзиву на позовну заяву по справі № 540/2620/19. Причиною такої відмови військова частина зазначає те, що вказані в рапорті ОСОБА_1 підстави за значимістю не достатньо вагомі у порівняні з іншими бажаючими отримати такий вид допомоги, що підтверджується відзивом на позовну заяву по адміністративній справі № 540/2620/19. Із висновком пункту 2 протоколу № 4 від 22 жовтня 2019 року позивач не погодився в частині відмови у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у зв`язку з порушенням норм права військовослужбовців в частині належного соціального захисту передбачених ст.17 Конституції України. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік входить до складу грошового забезпечення, розмір грошового забезпечення визначається Кабінетом міністрів України, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, що підтверджується частиною 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовщв та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ. Тому відмова у виплаті матеріальної допомоги є фактично невиплатою грошового забезпечення, визначеного законом України № 2011-ХП. Обмежень у виплаті грошового забезпечення законом України № 2011-ХП не встановлено. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира. Відповідно до положень пунктів 5, 7 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 року Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік матеріальна допомога підлягає до виплати без обмежень за значимості підстав для ії виплати. Тому, діючи всупереч викладеному, порушивши норми чинного законодавства України, військова частина неправомірно відмовила позивачу у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2019 рік.

Ухвалою від 17.04.2020 задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи.

08.05.20 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову. Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, розділом XXIV якого встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника із зазначенням у ньому розміру допомоги. Згідно наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік", встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерті рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2019 №419, на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік", створено комісію по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2019 році. На засіданні відповідна комісія розглядає наявні рапорти військовослужбовців на отримання матеріальної допомоги та встановлює причини і обставини відповідних клопотань та їх значимість відносно інших. Після чого надає пропозиції на затвердження командиру військової частини щодо включення відповідних військовослужбовців до наказу про виплату матеріальної допомоги. 22.10.2019 рапорт капітана ОСОБА_1 , розглядався на засіданні комісії по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, протоколом №4 від 22.10.2019 відмовлено у виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги, оскільки зазначена позивачем підстава для виплати вищевказаної допомоги порівняно з підставами інших військовослужбовців, яким виплачено матеріальну допомогу, є менш значимою. Також відповідач вказав, що рішення комісії з розгляду рапортів носять для командира частини рекомендаційний характер і не позбавляють командира частини у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 приймати такі рішення щодо нарахування та виплати чи невиплати матеріальної допомоги військовослужбовцям одноособово. Відповідач послався на телеграми керівників сухопутних військ Збройних Сил України, які регулюють питання нарахування та виплати грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

08.05.2020 відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом. Суд розглянув клопотання та в ухвалі відмовив в його задоволенні.

13.05.2020 до суду позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не надає до суду належні та допустимі докази інших, більш значимих підстав військовослужбовців, рапорти яких розглядалися разом з його рапортом. Військова частина НОМЕР_1 не надала до суду критерії, за якими здійснюється визначення більш або менш значимих підстав для виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги в 2019 році та яким наказом такі критерії встановлені. Жодним наказом Міністерства оборони України не визначене поняття "менш значима", як підстава для відмови у виплаті матеріальної допомоги. Висновок ВЛК про непридатність до військової служби та необхідність лікування, який є в матеріалах справи, разом з витягом з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08 жовтня 2019 року № 421 та з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 8 листопада 2019 року № 256 про виключення зі списків частини, підтверджує значимість підстав (важкого стану здоров`я) щодо необхідності виплати позивачу матеріальної допомоги в 2019 році. В подальшому важкий стан здоров`я підтверджено висновком Херсонської міської МСЕК № 1 Суворовського району від 19.11.2019 №9, яким визначено ступінь втрати працездатності 20%. Крім того, позивач звертає увагу на те, що протокол №4 від 22.10.2019 підписаний військовослужбовцем, який не є членом комісії, а тому не наділений такими повноваженнями, - майором медичної служби ОСОБА_2 , що також вказує на протиправність рішення комісії військової частини НОМЕР_1 щодо погодження розподілу та виплати матеріальної допомоги у 2019 році. Протокол № 4 від 22.10.2019 не може бути правомірним у зв`язку з відсутністю необхідної кількості членів комісії для ухвалення будь-якого рішення, так як кількісний склад склав менше 2/3 присутніх (присутні 5 осіб) від загального складу комісії (загальна кількість 8 осіб).

Ухвалою від 18.06.2020 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 13.07.2020, та витребував у відповідача додаткові докази.

13.07.2020 судове засідання відбулось за участю представників сторін, витребувані у відповідача додаткові докази, оголошено перерву до 28.08.2020.

Ухвалою від 28.08.2020 закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті на 21.09.2020, в подальшому оголошено перерву до 24.09.2020.

Позивач прибув в судові засідання, просить задовольнити позов як обгрунтований. Також заявив клопотання про вихід за межі позовних вимог та захист його порушених прав, зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Представник відповідача прибув в судові засідання, просить відмовити в задоволенні позову, зазначає про те, що нарахування та виплати допомоги на соціально-побутові витання є дискреційним повноваженням командира військової частини.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 24.09.2020.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши представників сторін, адміністративний позов та документи покладені в його основу, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2006 №18.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2019 №256 капітана ОСОБА_1 , начальника служби метрології та стандартизації штабу, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.10.2019 №421 у запас, відповідно до п.2 ч. 5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за пп. "б" (за станом здоров`я), з 08.11.2019 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів та направлено для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату Херсонської області оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2019 №419, на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік", створено комісію по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2019 році. На засіданні відповідна комісія розглядає наявні рапорти військовослужбовців на отримання матеріальної допомоги та встановлює причини і обставини відповідних клопотань та їх значимість відносно інших. Після чого надає пропозиції на затвердження командиру військової частини щодо включення відповідних військовослужбовців до наказу про виплату матеріальної допомоги. До складу комісії увійшли голова ОСОБА_3 , заступник голови ОСОБА_4 , члени комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Цим же наказом вирішено проводити засідання до 3 числа щомісячно та за окремим розпорядженням.

В період служби 24.07.2019 ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, на підставі наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260.

22.10.2019 рапорт капітана ОСОБА_1 , розглядався на засіданні комісії по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, протоколом №4 від 22.10.2019 відмовлено у виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги, оскільки зазначена позивачем підстава для виплати вищевказаної допомоги порівняно з підставами інших військовослужбовців, яким виплачено матеріальну допомогу є менш значимою. Згідно протоколу № 4 склад комісії був наступним: голова комісії ОСОБА_3 , заступник голови Заговалко С.А., члени комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 .

Про результати розгляду рапорту позивач не був повідомлений.

При звільненні матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік йому не була виплачена.

04.12.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому у тому числі просив визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати заборгованості з виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2019 рік, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2019 рік.

13 березня 2020 року Херсонським окружним адміністративним судом по адміністративній справі № 540/2620/19 прийнято рішення за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя сторона Міністерство оборони України, про зобов`язання вчинити певні дії, яким відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік. Суд в рішенні зазначив, що "Враховуючи, що позивачем не заявлялося вимоги про визнання відмови щодо виплати йому матеріальної допомоги протиправною та в ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів визнання рішення відповідача, оформленого протоколам №4 від 22.10.2019 незаконним, суд вважає позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у суду відсутні правові підстави щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік". Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 рішення суду залишено без змін, ухвалою від 31.08.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати протокол № 4 від 22.10.2019, затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 , в частині, що стосується відмови у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 , та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем за 2019 рік.

За змістом ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача по відмові у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги позивачу, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям передбачена Законом України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також підзаконними нормативними актами, якими, зокрема, є Постанова Кабінету Міністрів №704, яка вступила в свою дію з 1 березня 2018 року, а також наказ Міністра оборони №260 від 07.06.2018, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Законом та Порядком встановлено, що допомоги належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розділом XXIV Порядку встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік", встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерті рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, яка виплачується виключно військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх грошового забезпечення на день підписання наказу про її виплату та в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням конкретних обставин, які командир військової частини оцінює на власний розсуд в межах наданих повноважень за принципом дискреції.

Відповідно до телеграм помічника командувача сухопутних військ Збройних Сил України - начальника фінансово-економічного управління від 15.03.2019 №116/14/3/348, від 14.05.2019 №116/14/3/616, від 20.09.2019 116/14/3/1156 рішенням командувача Сухопутних військ ЗС України визначено граничний обсяг видатків за КПКВ 2101020 на 2019 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у Військовій частині НОМЕР_1 в розмірі 3032453 грн.

Таким чином, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до положень пунктів 5, 7 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 року "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік" матеріальна допомога підлягає до виплати без обмежень за значимості підстав для її виплати.

Тобто обмежень щодо її невиплати нормативними документами не передбачено, так як вказана матеріальна допомога входить до складу грошового забезпечення.

22.10.2019 рапорт ОСОБА_1 розглядався на засіданні комісії по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Як стверджує представник відповідача, було розглянуто більше 50 рапортів військовослужбовців, майже половину було відхилено з різних обставин. Відповідач не надав суду доказів того, яким саме військовослужбовцям були надано матеріальну допомогу вирішення соціально-побутових питань, а яким ні, не надано ні рапортів з додатками, ні наказів про виплату матеріальної допомоги. Також не обгрунтовано причин, з яких причина позивача, яку він зазначив у рапорті, була визнана такою, що була менш значима, ніж причини, які були вказані в рапортах військовослужбовців, яким за висновком комісії необхідно були виділити цю матеріальну допомогу.

Суд зауважує про те, що законодавством не передбачено вичерпного переліку підстав для виплати такого виду допомоги, це може бути важкий стан здоров`я військовослужбовця та членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо, народження дитини, шлюб. Обмежується тільки тим, що виплачується один раз на рік за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Незважаючи на відсутність чітких критеріїв виплати даного виду допомоги, а також, що командир військової частини оцінює на власний розсуд, які конкретні обставини враховувати при виділенні допомоги, що є дискреційними повноваженнями, проте такому вільному розсуду повинні передувати певні обставини, тобто, відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний надати докази правомірності відмови позивачу у нарахуванні та виплати допомоги, а суд зобов`язаний перевірити чи було вжито суб`єктом владних повноважень всіх необхідних дій на виконання своїх повноважень щодо перевірки і юридичної оцінки наданих позивачем документів.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Судом дійшов до висновку, що комісія із розгляду клопотань на виплату матеріальної допомоги і була створена з метою дотримання прозорості, принципу справедливості та встановленого порядку перевірки документів для виплати військовослужбовцям військової частини матеріальної допомоги. Командир військової частини та члени комісії мають визначати наявність (відсутність), на їхню думку, підстав щодо виплати матеріальної допомоги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що, за досліджених судом обставин, відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд розглянув доводи позивача про включення до складу комісії неуповноваженої особи. З протоколу № 4 від 22.10.2019 вбачається склад комісії : голови комісії - старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_3 , заступника голови комісії - старшого інженера інженерно-авіаційної служби майора Заговалко С.А, членів комісії: заступника командира вертолітної ескадрильї майора ОСОБА_5 , помічника команднім військової частини - начальника фінансово-економічної служби старшого лейтенанта ОСОБА_7 , начальника медичної служби майора медичної служби Степанюка В.В., ТВО начальника відділення персоналу штабу майора Черкаського О.О.

Отже, 22.10.2019 до складу комісії дійсно необгрунтовано була включена особа, яка не була її членом - майор медичної служби ОСОБА_12 . Загальна кількість членів комісії 8 осіб згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2019 № 419, а протокол № 4 від 22.10.2019 підписано п`ятью дійсними членами. З протоколу не вбачається яким чином приймалось рішення, як голосували члени комісії, тому неможливо визначити, чи був дотриманий кворум для прйняття будь-якого рішення, так як кількісний склад склав менше 2/3 присутніх (присутні 5 осіб) від загального складу комісії (загальна кількість 8 осіб).

Щодо позовної вимоги про покладення на відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу, суд погоджується з доводами представника відповідача, що це питання відноситься до виключної компетенції військової частини. Але як вже зазначив суд в даному судовому рішенні, такі повноваження не перебувають поза межами судового контролю, оскільки це обумовлено сутністю верховенства права, обов`язковими елементами якого є заборонна свавілля та доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами, включно з тими, що здійснюють судовий нагляд за адміністративною діяльністю. Дискреційні повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Згідно ч.3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року зазначив, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Зважаючи на те, що позивач надав всі необхідні для отримання матеріальної допомоги документи разом з рапортом, підстави для відмови у її виділенні вказані відповідачем у відзиві на позовну заяву та визнані судом необгрунтованими, суд зазначає, що у військової частини відсутнє право адміністративного розсуду, тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача єзобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем за 2019 рік.

Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ч.2 ст. 9, ст.ст. 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 , яка оформлена протоколом № 4 від 22 жовтня 2019 року комісії із розгляду клопотань на виплату матеріальної допомоги у 2019 році, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_13 , та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем за 2019 рік.

Інформація про сторін.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (75024, Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 жовтня 2020 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 106030000