Справа № 360/2898/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа №360/2898/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохін А.А.

Сіваченко І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Трофименко М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства «Автолайн компані» на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Чернявська Т.І.) від 28 листопада 2019 року по справі №360/2898/19, повний текст складений 09 грудня 2019 року за позовом Приватного підприємства «Автолайн компані» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 233321,00 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за відсутність складення та реєстрації податкової накладної протягом граничного строку в сумі 77,42 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією №, зареєстрованою 22 січня 2018 року за звітний період - грудень 2017 року, та визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 142929,00 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем з податку на додану вартість в сумі 1020,00 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 848201,05 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 340,00 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 98252,21 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн..

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що в порушення приписів податкового законодавства акт перевірки в порядку та у строки, які визначені ст.86 ПК України, не був вручений. Фактично акт перевірки був отриманий вже після отримання спірних податкових повідомлень-рішень. Позивач зауважив, що зважаючи на те, що йому стало відомо тільки згодом (після отримання копії акту перевірки) більшість висновків акту перевірки мотивовані тим, що начебто були надані не всі необхідні документи, то порушення відповідачем порядку та строку надання копії акту перевірки не тільки фактично позбавило можливості подати скаргу, але й позбавило можливості надати копії тих документів, які під час перевірки позивач, начебто не надав. Судом першої інстанції не прийнято до уваги порушення відповідачем вимог п.85.7 ст.85 Податкового кодексу України. Позивач зазначив, що реєстр бухгалтерських та первинних документів, який надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки від 19.02.2019 року посадовими особами не підписаний.

Позивач у судове засідання у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку із запровадженням карантину на території України.

Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 квітня 2020 року зупинив провадження у справі до одужання директора Приватного підприємства «Автолайн компані».

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 серпня зупинено провадження у справі у зв`язку із перебуванням директора Приватного підприємства «Автолайн компані» на стаціонарному лікуванні.

22 серпня 2020 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду зупинено провадження у справі у зв`язку із тим, що директора Приватного підприємства «Автолайн компані» відбуває у відрядження в м.Київ терміном на 29 календарних днів з 01.09.2020 року по 29.09.2020 року.

На адресу суду апеляційної інстанції від адвоката Д.Р.Шарко надійшо клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що 25.09.2020 року між ним та Приватним підприємством «Автолайн компані» було укладено договір про надання правової допомоги. Однак, прибути у судове засідання призначене на 30.09.2020 року адвокат не має змоги у зв`язку з тим, що його 29.09.2020 року було госпіталізовано через погане самопочуття до лікарні.

У зазначеному клопотанні, адвокату Д.Р.Шарко судом апеляційної інстанції було відмовлено, у зв`язку із тим, що до клопотання не надано доказів укладення договору про надання правової допомоги від 25.09.2020 року.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що Приватне підприємства «Автолайн компані» (ідентифікаційний код 33164230) зареєстроване юридичною особою, основним видом діяльності є код КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 липня 2019 року за № (т. 1 арк. спр. 117-120).

На виконання вимог плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік від 22 грудня 2017 року, затв. Державною фіскальною службою України, наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 07 листопада 2018 року № 1253 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки» Головним управлінням ДФС у Луганській області направлено на адресу позивача повідомлення від 07 листопада 2018 року № 411 про проведення з 27 листопада 2018 року документальної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зазначено про необхідність надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинних та інших документів, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на органи ДФС, про що свідчить опис вкладення до рекомендованого листа з повідомленням про вручення та фіскальний чек (т. 1 арк. спр. 164-165, 166, 167, 168, 168 зв).

Відповідно до листа Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 26 лютого 2019 року № Т-5068 поштове відправлення з трек номером 740 вручено адресату особисто 14 листопада 2018 року (т. 1 арк. спр. 169).

Листом від 15 листопада 2018 року за № 6889/10/12-32-14-12-13 відповідач повідомив позивача про необхідність подання у строк до 10 год. 00 хв. 27 листопада 2018 року документів за переліком (т. 1 арк. спр. 170-171).

Позивач листом від 20 листопада 2018 року № 5/367 повідомив позивача про те, що не має можливості забезпечити надання всіх необхідних документів, які вказані у повідомленні, у зв`язку з тим, що дані документи разом з іншою документацією та майном були викрадені невідомими особами 29 жовтня 2018 року та зазначило, що за даним фактом Сєвєродонецьким відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Луганській області проводиться розслідуванням по кримінальному провадженню від 31 жовтня 2018 року № 0003070 за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України та надало копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 арк. спр. 173, 174).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 26 листопада 2018 року № 1313 «Про перенесення терміну проведення документальної планової невиїзної перевірки» у зв`язку з неможливість проведення документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» (), призначеної згідно з наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 07 листопада 2018 року № 1253, з причини надходження листа підприємства від 20 листопада 2018 року № 5/367 про втрату первинних документів, перенесено термін проведення документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» до дати відновлення протягом 90 календарних днів на надання до перевірки документів фінансово-господарської діяльності (т. 1 арк. спр. 175).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 08 лютого 2019 року № 104 «Про поновлення терміну проведення документальної планової невиїзної перевірки» з урахуванням спливу терміну, наданого на відновлення документів, вирішено розпочати з 19 лютого 2019 року тривалістю 10 робочих днів проведення документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (т. 1 арк. спр. 176).

Факт направлення наведеного наказу на адресу позивача 08 лютого 2019 року підтверджується фіскальним чеком та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т. 1 арк. спр.177, 178).

Відповідач листом від 11 лютого 2019 року № 1091/10/12-32-14-12-13 у зв`язку з проведенням документальної планової невиїзної перевірки просило позивача провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та основних фондів, що рахуються на балансі підприємства, на дату проведення інвентаризації, у присутності посадових осіб Головного управління ДФС у Луганській області. За результатами інвентаризації копії відповідних документів необхідно надати до 21 лютого 2019 року на адресу Головного управління ДФС у Луганській області (копію акту проведення інвентаризації) (т. 9 арк. спр. 26).

Реєстром бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані», які надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 19 лютого 2019 року зафіксований факт часткового надання станом на 17-30 годину 19 лютого 2019 року позивачем документів із зазначенням у реєстрі переліку наданих документів (т. 9 арк. спр. 21-22).

Вказаний реєстр бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані», які надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 19 лютого 2019 року посадовими особами Приватного підприємства «Автолайн компані» не підписаний.

Відповідно до Реєстру бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані» (), які повернуто підприємству після проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 23 травня 2019 року зафіксований факт повернення частково наданих документів Приватному підприємству «Автолайн компані» із зазначенням у реєстрі переліку повернутих документів (т. 9 арк. спр. 23-24).

Згідно з розпискою після проведення планової документальної невиїзної перевірки документи отримані 23 травня 2019 року ОСОБА_1 за довіреністю від 23 травня 2019 року № 3/203 (т. 9 арк. спр. 24 зв., 25).

19 лютого 2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Луганській області головному бухгалтеру Приватного підприємства «Автолайн компані» вручено запит від 19 лютого 2019 року № 3/12-32-14-12-05 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), в якому просило надати протягом 2 робочих днів відповідні документи і пояснення стосовно питань та виявлених порушень (т. 1 арк. спр. 179-182).

Актами «Про ненадання до перевірки документів посадовими особами ПП «Автолайн компані» (код за )» від 20 лютого 2019 року № 160/12-32-14-12-05/33164230, від 21 лютого 2019 року № 168/12-32-14-12-05/33164230, від 21 лютого 2019 року № 169/12-32-14-12-05/33164230 станом на 17-30 годину 20 лютого 2019 року та 21 лютого 2019 року відповідно зафіксований факт часткового ненадання позивачем документів, із зазначенням у актах переліку ненаданих документів (т. 1 арк. спр. 183-184, 185-186; т. 8 арк. спр. 221).

Листом від 21 лютого 2019 року № 3/58 Приватне підприємство «Автолайн компані» повідомило Головне управління ДФС у Луганській області, що на виконання запиту посадових осіб відповідача від 19 лютого 2019 року № 3/12-32-14-12-05 директором надано доручення відповідальним працівникам щодо підготовки витребуваних документів та збору інформації для складання ґрунтовних пояснень (т. 1 арк. спр. 187).

Актами «Про ненадання до перевірки документів посадовими особами ПП «Автолайн компані» (код за )» від 22 лютого 2019 року № 171/12-32-14-12-05/33164230, від 22 лютого 2019 року № 179/12-32-14-12-05/33164230, від 25 лютого 2019 року № 181/12-32-14-12-05/33164230, від 25 лютого 2019 року № 182/12-32-14-12-05/33164230, від 26 лютого 2019 року № 186/12-32-14-12-05/33164230, від 27 лютого 2019 року № 195/12-32-14-12-05/33164230 станом на 17-30 годину 22 лютого 2019 року, 25 лютого 2019 року, 26 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року відповідно зафіксований факт часткового ненадання Приватним підприємством «Автолайн компані» документів, із зазначенням у актах переліку ненаданих документів (т. 1 арк. спр. 188-189, 190-192, 193-195, 196-197; т. 8 арк. спр. 222, 223).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 27 лютого 2019 року № 180 «Про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки» продовжено строк проведення документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, призначеної на підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 08 лютого 2019 року № 104 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки», на п`ять робочих днів з 05 березня 2019 року (т. 1 арк. спр. 27, 198).

Наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 27 лютого 2019 року № 180 «Про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки» отримано позивачем 06 березня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т. 1 арк. спр. 199).

Актами «Про ненадання до перевірки документів посадовими особами ПП «Автолайн компані» (код за )» від 28 лютого 2019 року № 196/12-32-14-12-05/33164230, від 28 лютого 2019 року № 201/12-32-14-12-05/33164230, від 01 березня 2019 року № 204/12-32-14-12-05/33164230, від 01 березня 2019 року № 206/12-32-14-12-05/33164230, від 04 березня 2019 року № 211/12-32-14-12-05/33164230, від 05 березня 2019 року № 217/12-32-14-12-05/33164230, від 05 березня 2019 року №218/12-32-14-12-05/33164230 станом на 17-30 годину 28 лютого 2019 року, 01 березня 2019 року, 04 березня 2019 року, 05 березня 2019 року відповідно зафіксований факт часткового ненадання Приватним підприємством «Автолайн компані» документів, із зазначенням у актах переліку ненаданих документів (т. 1 арк. спр. 200-201, 202-203, 204-205, 206-207; т. 8 арк. спр. 224, 225, 228-229).

Листом Головного управління ДФС у Луганській області від 05 березня 2019 року № 8/12-32-14-12-05 повідомлено позивача, що станом на 15 год. 00 хв. 05 березня 2019 року зафіксовано факт часткового ненадання до перевірки документів на отриманий наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 05 лютого 2019 року № 104 про поновлення документальної планової невиїзної перевірки з 19 лютого 2019 року із зазначенням переліку ненаданих документів (т. 1 арк. спр. 208-209).

Лист Головного управління ДФС у Луганській області від 05 березня 2019 року № 8/12-32-14-12-05 направлено позивачу 05 березня 2019 року та вручено 02 квітня 2019 року, про що свідчать фіскальний чек та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т. 1 арк. спр. 210, 211).

Актами «Про ненадання до перевірки документів посадовими особами ПП «Автолайн компані» (код за )» від 06 березня 2019 року № 221/12-32-14-12-05/33164230, від 06 березня 2019 року № 226/12-32-14-12-05/33164230, від 07 березня 2019 року № 229/12-32-14-12-05/33164230, від 11 березня 2019 року № 233/12-32-14-12-05/33164230, від 12 березня 2019 року № 238/12-32-14-12-05/33164230 станом на 17-30 годину 06 березня 2019 року, 07 березня 2019 року, 11 березня 2019 року, 12 березня 2019 року відповідно зафіксований факт часткового ненадання Приватним підприємством «Автолайн компані» документів, із зазначенням у актах переліку ненаданих документів (т. 1 арк. спр. 212-213, 214-215, 216-217, 218-219; т. 8 арк. спр. 226-227).

За результатами проведеної планової документальної невиїзної перевірки Головним управлінням ДФС у Луганській області складено акт від 19 березня 2019 року за № 132/12-32-14-12/33164230 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т. 1 арк. спр. 31-99, 220-257; т. 2 арк. спр. 1-54).

Згідно з висновками акту перевіркою встановлено наступні порушення:

-пункту 192.1 статті 192, абзацу «г» пункту 198.5, статті 198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 186657,00 грн, в тому числі: 2016 рік в сумі 186657,00 грн (серпень 2016 року - 10941 грн, вересень 2016 року 175716,00 грн);

-пункту 192.1 статті 192, абзацу «г» пункту 198.5, статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 142929,00 грн, в тому числі: 2017 рік 142929,00 грн (грудень 2017 року 142929,00 грн.);

-пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині не реєстрації розрахунку коригування на загальну суму 154,84 грн;

-пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині реєстрації податкових накладних, які містять помилки в обов`язкових реквізитах, а саме податковий номер платника податку покупця та повна або скорочена назва покупця (отримувача) товарів/послуг;

-підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпунктів 266.3.1 та 266.3.3, пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України - підприємством занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період, що перевіряється, у загальній сумі 678560,84 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 428048,84 грн, за 2017 рік на суму 250512,00 грн;

-пункту 266.6 статті 266, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу Украйни в частині неподання до контролюючого органу податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

-підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, підпункту 169.1.1 пункту 169.1, підпункту 169.2.2 пункту 169.2 статті 169, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 45154,61 грн, у тому числі: за січень 2016 року у сумі 3844,62 грн по строку сплати 01 березня 2016 року, за лютий 2016 року у сумі 3720,60 грн по строку сплати 31 березня 2016 року, за березень 2016 року у сумі 3720,60 грн по строку сплати 29 квітня 2016 року, за квітень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 31 травня 2016 року, за травень 2016 року у сумі 3472,56 грн по строку сплати 30 червня 2016 року, за червень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 31 серпня 2016 року, за серпень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 30 вересня 2016 року, за вересень 2016 року у сумі 3472,56 грн по строку сплати 31 жовтня 2016 року, за жовтень 2016 року у сумі 3472,56 грн по строку сплати 30 листопада 2016 року, за листопад 2016 року у сумі 3348,54 грн по строку сплати 30 грудня 2016 року, за грудень 2016 року у сумі 3224,52 грн по строку сплати 31 січня 2017 року, за січень 2017 року у сумі 248,04 грн по строку сплати 02 березня 2017 року, за червень 2017 року у сумі 144,00 грн по строку сплати 31 липня 2017 року, за серпень 2017 року у сумі 144,00 грн по строку сплати 29 вересня 2017 року, за вересень 2017 року у сумі 1955,69 грн по строку сплати 31 жовтня 2017 року;

-вимоги статті 24 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» за серпень, вересень, листопад та грудень 2017 року в частині порушення строків, а саме не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів;

-пункту 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України - не забезпечено надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Акт перевірки від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230 було направлено на адресу позивача 19 березня 2019 року рекомендованим листом з повідомлення про вручення та повернуто контролюючому органу без вручення платнику податків згідно з довідкою ф. 20 від 29.03.2019р. за письмовою заявою одержувача (т. 2 арк. спр. 55-57).

Відповідачем 03 квітня 2019 року складено акт за № 344/12-32-14-12-05/33164230 «Про відмову платника податків від отримання примірника акту про результати перевірки ПП «Автолайн компані» (код за )», яким зафіксовано факт відмови платника податків від отримання примірника акту про результати перевірки та повернення матеріалів перевірки з довідкою Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з причиною повернення: за письмовою заявою одержувача, з зазначенням дати 29 березня 2019 року (т. 2 арк. спр. 58).

Позивач звернувся до відповідача зі зверненням від 15 квітня 2019 року № 3/117, в якому просив надіслати на юридичну адресу підприємства акт за результатами проведеної перевірки (т. 2 арк. спр. 59).

На наведене звернення відповідач листом від 18 квітня 2019 року за № 3721/10/12-32-14-12-13 надіслав на адресу позивача акт перевірки з додатками, який відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу отримано останнім 25 квітня 2019 року (т. 1 арк. спр. 30, т. 2 арк. спр. 60, 61).

Луганська дирекція АТ «Укрпошта» листом від 24 квітня 2019 року за № П-9596 з приводу повернення поштового відправлення № 670, в якому платнику податків направлявся примірник акту від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані», повідомила, що зазначене відправлення було повернуто 29 березня 2019 року помилково, у зв`язку з чим просить вважати причину повернення «за письмовою заявою адресата» недійсною (т. 1 арк. спр. 28-29).

Відповідачем на підставі акту від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Автолайн компані» прийняті податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року, а саме:

- № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 233321,00 грн., у т.ч .за податковим зобов`язанням- 186657 грн., штрафні( фінансові) санкції- 46664 грн. (т. 1 арк. спр. 17);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за відсутність складення та реєстрації податкової накладної протягом граничного строку в сумі 77,42 грн (т. 1 арк. спр. 18);

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією № , зареєстрованою 22 січня 2018 року за звітний період - грудень 2017 року, та визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 142929,00 грн (т. 1 арк. спр. 19);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем з податку на додану вартість в сумі 1020,00 грн (т. 1 арк. спр. 20);

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 848201,05 грн ., у т.ч. за податковим зобов`язанням 678560,84 грн., штрафні( фінансові ) санкції 169640,21 грн.(т. 1 арк. спр. 21);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 340,00 грн (т. 1 арк. спр. 122 );

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 98252,21 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням- 45154,61 грн., штрафні (фінансові) санкції 31013,50 грн., пеня 22084,10 грн.(т. 1 арк. спр. 23);

- № 6, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн (т. 1 арк. спр. 24 ).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Порядок проведення відповідачем планової документальної невиїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 19 березня 2019 року за № 132/12-32-14-12/33164230, не є спірним. Однак, позивач вважає, що відповідачем було порушено встановлений статтею 86 Податкового кодексу України порядок вручення йому акту від 19 березня 2019 року за № 132/12-32-14-12/33164230, що позбавило його права на своєчасне ознайомлення з результатами перевірки та надання відповідних заперечень.

Наведений висновок позивача колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 86.4 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

У відповідності до приписів пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом шостим пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

За приписами пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем було дотримано встановлені статтею 86 Податкового кодексу України вимоги щодо надіслання на податкову адресу позивача акту перевірки від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірний акт перевірки відповідачем направлений на податкову адресу позивача 19 березня 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення та був повернутий контролюючому органу без вручення платнику податків згідно з довідкою Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ф. 20 від 29.03.2019р. за письмовою заявою одержувача.

Отже, виходячи з приписів пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України акт перевірки вважається врученим позивачеві у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

За таких обставин, доводи позивача про те, що відповідач не мав права приймати оскаржувані податкові повідомлення-рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання позивача на судову практику, викладену у постановах Верховного Суду у справі №800/434/17, у справі №813/3415/18 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки викладені в цих судових рішеннях висновки щодо застосування норм права не стосуються спірних правовідносин.

Щодо ненадання позивачем первинних документів під час проведення перевірки, за результатами якої було складено акт від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України).

Абзацом першим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Порядок надання платниками податків документів визначено статтею 85 Податкового кодексу України, за приписами пункту 85.2 якої платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Колегія суддів вважає, що наявність первинних документів під час проведення перевірки є необхідною умовою для підтвердження правомірності формування даних податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати такі первинні документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів. Ненадання платником податків відповідних документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними чи іншими компетентними органами.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Реєстром бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані», які надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 19 лютого 2019 року зафіксований факт часткового надання позивачем станом на 17-30 годину 19 лютого 2019 року документів із зазначенням у реєстрі переліку наданих документів (т. 9 арк. спр. 21-22). Вказаний реєстр бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані» посадовими особами позивача не підписаний.

Відповідно до Реєстру бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані» (), які повернуто підприємству після проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 23 травня 2019 року зафіксований факт повернення позивачу частково наданих документів із зазначенням у реєстрі переліку повернутих документів (т. 9 арк. спр. 23-24). Наведені документи були отримані 23 травня 2019 року представником позивача Кушнир Наталією Анатоліївною за довіреністю від 23 травня 2019 року № 3/203 (т. 9 арк. спр. 24 зв., 25).

Як вбачається з наведених Реєстрів, перелік документів, зазначений, як в Реєстрі бухгалтерських та первинних документів, які надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 19 лютого 2019 року, так і в Реєстрі бухгалтерських та первинних документів, які повернуто підприємству після проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 23 травня 2019 року, є ідентичним.

Зауваження та претензії щодо неповноти повернутих підприємству після проведення планової документальної невиїзної перевірки документів позивачем не заявлялись.

Будь-яких доказів щодо надання під час проведення перевірки будь-яких інших документів або надіслання копій документів у відповідності до вимог абзацу першого пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, позивачем не надано.

Посилання позивача на порушення відповідачем вимог п.85.7 ст.85 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки наведеною нормою визначено порядок отримання копій документів.

З урахуванням викладеного, доводи позивача про те, що під час проведення перевірки відповідачем не досліджено всі первинні документи, колегією суддів не прийнято до уваги.

Податковим повідомлення-рішенням від 16.04.2019р. № позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 233321,00 грн., у т.ч .за податковим зобов`язанням- 186657 грн., штрафні( фінансові) санкції- 46664 грн. (т. 1 арк. спр. 17).

Як вбачається з акту перевірки від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230 підставою для прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог:

-пункту 192.1 статті 192, абзацу «г» пункту 198.5, статті 198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 186657,00 грн., в тому числі: 2016 рік в сумі 186657,00 грн. (серпень 2016 року - 10941 грн., вересень 2016 року 175716,00 грн.).

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац шостий пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з абзацом десятим пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що конструкція правової норми підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачає обов`язок платника податків нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість та скласти зведені податкові накладні у разі, якщо товар придбано з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), проте використано в операціях, які не є господарською діяльністю такого платника.

Тобто, умовою застосування цієї норми Податкового кодексу України є встановлення контролюючим органом факту придбання товару/послуг (реальності господарської операції) і відсутність у платника податків підтверджуючих документів щодо використання таких товарів у господарській діяльності.

Як вбачається з акту від 19 березня 2019 року № 132/12-32-14-12/33164230 під час проведення перевірки встановлено, що в результаті неможливості встановити фактичний рух активів в процесі здійснення господарських операцій між позивачем та суб`єктами господарювання: Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» за період лютий, березень, квітень 2016 року, відсутності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про використання товару в господарській діяльності позивача, вбачається нереальність здійснення господарських операцій, на підставі чого перевіркою встановлено порушення позивачем абзацу «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в частині не нарахування податкового зобов`язання по операціях із придбання ТМЦ, що використані не в господарській діяльності, що призвело до заниження податкового зобов`язання на загальну суму ПДВ 113462,00 грн, в тому числі: в 2016 році на загальну суму 113462,00 грн, а саме, лютий 2016 року на суму 30580,00 грн, березень 2016 року на суму 37357,00 грн, квітень 2016 року на суму 45525,00 грн..

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» (Постачальник) укладений договір від 14 листопада 2013 року за № 154, відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 якого Постачальник зобов`язався здійснювати постачання газу метану, а Покупець прийняти та оплатити його в зазначені в договорі строки. За умовами поставки, визначеними у підпункті 1.3 пункту 1 Договору, визначений самовивіз Покупцем з автомобільних заправних станцій (АЗС) Постачальника виключно автотранспортом Покупця (т. 2 арк. спр. 109-110).

Згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2016 року та додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) позивач задекларував податковий кредит по господарських операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» на суму ПДВ 30579,82 грн. (т. 5 арк. спр. 1-6). Сума ПДВ 30579,82 грн., задекларована позивачем у складі податкового кредиту за лютий 2016 року по господарським операціям з Товариством з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» за договором від 14 листопада 2013 року № 154, підтверджена податковими накладними (т. 5 арк. спр. 138-170).

Між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» (Продавець) укладений договір поставки від 19 лютого 2016 року за № 3, відповідно до пункту 1 якого Продавець здійснює заправку автомобілів Покупця стисненим природним газом (метан) через автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію, що розташована за адресою: м. Лисичанськ, вул. 9 Травня, 46-А (т. 4 арк. спр. 181; т. 9 арк. спр. 44).

Відповідно до додаткової угоди від 01 березня 2016 року № 1 до договору поставки від 19 лютого 2016 року за № 3 сторони дійшли згоди викласти пункт 1 договору в такій редакції «Продавець здійснює заправку автомобілів Покупця, зазначених в Додатку № 1 до Договору, стисненим природним газом (метан), що поіменований в подальшому Товар, через автомобільні газонаповнювальні компресорні станції (за вибором Покупця), що розташовані за адресою: м. Лисичанськ, вул. 9 Травня, 46-А та/або за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Сілікатна, 10-Е» (т. 4 арк. спр. 198-199).

Згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2016 року та додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) позивач задекларував податковий кредит по господарських операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» на суму ПДВ 37357,28 грн (т. 5 арк. спр. 7-12). Сума ПДВ 37357,28 грн., задекларована позивачем у складі податкового кредиту за березень 2016 року по господарських операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» за договором поставки від 19 лютого 2016 року № 3, підтверджена податковими накладними (т. 5 арк. спр. 171-209).

Згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року та додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) позивач задекларував податковий кредит по господарських операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» на суму ПДВ 45525,14 грн (т. 5 арк. спр. 13-18). Сума ПДВ 45525,14 грн., задекларована позивачем у складі податкового кредиту за квітень 2016 року по господарських операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» за договором поставки від 19 лютого 2016 року № 3, підтверджена податковими накладними (т. 5 арк. спр. 210-239).

Реєстром бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані» (), які надано до проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 19 лютого 2019 року, Реєстром бухгалтерських та первинних документів Приватного підприємства «Автолайн компані» (), які повернуто підприємству після проведення планової документальної невиїзної перевірки, від 23 травня 2019 року, численними актами «Про ненадання до перевірки документів посадовими особами ПП «Автолайн компані» підтверджується, що для проведення перевірки платник податків не забезпечив подання до контролюючого органу договорів між Приватним підприємством «Автолайн компані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД», між Приватним підприємством «Автолайн компані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» та первинних бухгалтерських документів, які свідчать про використання товару в своїй господарській діяльності (документи про постановку на бухгалтерській облік, списання з обліку, накладні на оприбуткування палива, накладні на відпуск (внутрішнє переміщення), відомості щодо заправки автомобілів, акти на списання пального, талони та інше.

Крім того, на вимогу контролюючого органу (лист Головного управління ДФС у Луганській області від 11 лютого 2019 року № 1091/10/12-32-14-12-13 про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та основних фондів, що рахуються на балансі Приватного підприємства «Автолайн компані», на дату проведення інвентаризації, у присутності посадових осіб Головного управління ДФС у Луганській області, який отримано Приватним підприємством «Автолайн компані» 19 лютого 2019 року) платником податку на момент перевірки інвентаризація не проведена.

За приписами абзаців першого, другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.4 статті 44 Податкового кодексу України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Згідно абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України).

Абзацом першим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України регламентовано, що протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Позивачем не надано доказів на підтвердження надання ним податковому органу документів бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують використання товарів (робіт, послуг), отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс» у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, такі документи не були надані і на виконання ухвали суду першої інстанції від 03 вересня 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено порушення позивачем підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України внаслідок не нарахування податкових зобов`язань за операціями з придбання ТМЦ Товариства з обмеженою відповідальністю «Олвіст-ЛТД» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєр-в-Сервіс», що використані не в господарській діяльності, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Податковим повідомлення-рішенням від 16.04.2019р. № позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 848201,05 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 678560,84 грн., штрафні (фінансові) санкції 169640,21 грн.(т. 1 арк. спр. 21);

Податковим повідомлення-рішенням від 16.04.2019р. № до позивача згідно абз.1 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 340,00 грн (т. 1 арк. спр. 122 );

Підставою для прийняття наведених рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог:

-підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпунктів 266.3.1 та 266.3.3, пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України - підприємством занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період, що перевіряється, у загальній сумі 678560,84 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 428048,84 грн, за 2017 рік на суму 250512,00 грн;

-пункту 266.6 статті 266, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу Украйни в частині неподання до контролюючого органу податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Актом перевірки встановлено, що за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р. позивач не декларував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Приватного підприємства «Автолайн компані» від 14 лютого 2019 року за № 156334797 та від 18 листопада 2019 року № 189099458 (т. 2 арк. спр. 73-76, т. 9 арк. спр. 32-35) позивачем набуто право на спільну часткову власність часток об`єкта будівлі та споруди Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке автотранспортне підприємство 10920» за адресою: Луганська область, м. Сєверодонецьк, вулиця Ліщини Богдана, буд. 45, а саме:

1) згідно з записом про державну реєстрацію права власності (приватна, спільна часткова) від 05 квітня 2013 року за № 636667:

- головний корпус загальною площею 13413,7 кв. м.;

- частина контрольно-технічного пункту з підвалом, культурно-побутового корпусу з підвалом, приміщення підвалу загальною площею 478,2 кв. м.;

- приміщення І поверху загальною площею 506,6 кв. м.;

- приміщення ІІ поверху загальною площею 634,5 кв. м.;

- приміщення ІІІ поверху загальною площею 122,1 кв. м.;

2) згідно з записом про державну реєстрацію права власності (приватна, спільна часткова) від 12 травня 2014 року за № 5617569:

- замощення загальною площею 34100,00 кв. м;

3) згідно з записом про державну реєстрацію права власності (приватна, спільна часткова) від 11 травня 2016 року за № 14488647:

- огорожа, ворота, хвіртка загальною площею 1448,6 кв. м.;

- приміщення автопавільйону (трансформаторна підстанція) загальною площею 58,1 кв. м.;

- гаражі загальною площею 443,8 кв. м., які є часткою автопавільйону.

Факт наявності у власності позивача наведеного нерухомого майна та розрахунок донарахованої суми податку позивачем не оспорюється. Спірним є розповсюдження на позивача пільги, встановленої пунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, запроваджено з 01.01.2015р. податок на майно, що відповідно до підпункту 266.7.2пункту 266.7 ст. 266 ПК України включає в себе, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. 266.3.1 - 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.5.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує у 2016р. - 3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати , у 2017р. 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи позивача щодо розповсюдження на нього пільги, встановленої пунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

У п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, зокрема, є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Тобто, ключовим критерієм при визначенні податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Колегія суддів вважає, що аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пов`язано не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №820/3556/17.

В матеріалах справи не має жодного доказу на підтвердження використання позивачем (з врахуванням виду його діяльності) спірного нерухомого майна за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач не підпадає під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Податковим повідомлення-рішенням від 16.04.2019р. № позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 98252,21 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням- 45154,61 грн., штрафні (фінансові) санкції 31013,50 грн., пеня 22084,10 грн.(т. 1 арк. спр. 23).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про те, що в порушення позивачем вимог підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, підпункту 169.1.1 пункту 169.1, підпункту 169.2.2 пункту 169.2 статті 169, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України позивачем не подано заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги та податковим агентом в особі ПП «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» неправомірно здійснено зменшення розміру нарахованого доходу до оподаткування у розмірі передбаченого вимогами пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 ПК України.

Внаслідок даного порушення позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 45154,61 грн, у тому числі: за січень 2016 року у сумі 3844,62 грн по строку сплати 01 березня 2016 року, за лютий 2016 року у сумі 3720,60 грн по строку сплати 31 березня 2016 року, за березень 2016 року у сумі 3720,60 грн по строку сплати 29 квітня 2016 року, за квітень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 31 травня 2016 року, за травень 2016 року у сумі 3472,56 грн по строку сплати 30 червня 2016 року, за червень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 31 серпня 2016 року, за серпень 2016 року у сумі 3596,58 грн по строку сплати 30 вересня 2016 року, за вересень 2016 року у сумі 3472,56 грн по строку сплати 31 жовтня 2016 року, за жовтень 2016 року у сумі 3472,56 грн. по строку сплати 30 листопада 2016 року, за листопад 2016 року у сумі 3348,54 грн по строку сплати 30 грудня 2016 року, за грудень 2016 року у сумі 3224,52 грн по строку сплати 31 січня 2017 року, за січень 2017 року у сумі 248,04 грн по строку сплати 02 березня 2017 року, за червень 2017 року у сумі 144,00 грн по строку сплати 31 липня 2017 року, за серпень 2017 року у сумі 144,00 грн по строку сплати 29 вересня 2017 року, за вересень 2017 року у сумі 1955,69 грн по строку сплати 31 жовтня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем доводи на спростування правомірності прийнятого рішення, окрім тих, які вже були розглянуті судом вище, не заявлялись, докази на спростування встановленого порушення під час розгляду справи в суді першої інстанції не надавались.

За таких обставин, посилання позивача на те, що в мотивувальній частині рішення відсутнє будь-яке обґрунтування того, чому судом відмовлено у задоволені позовних вимог, колегією суддів не прийнято до уваги.

Колегія суддів також зазначає, що докази на спростування встановленого порушення не були надані позивачем і під час апеляційного провадження.

Відповідно до статті 308 КАС України, яка визначає межі перегляду апеляційним судом, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати спір з тих підстав, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 травня 2020 року у справі №280/2897/19.

Позивачем доводи на спростування правомірності оспорених ним податкових повідомлень-рішень, окрім тих, які вже були розглянуті судом вище, не заявлялись, докази на спростування встановлених порушень не надавались.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Автолайн компані» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі №360/2898/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі №360/2898/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 30 вересня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 02 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 30 вересня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко