Справа № 1.380.2019.006896
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.006896
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

представник позивача Яценко С.А.,

представник відповідача Ярова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 18.11.2019 № 38-рг про оголошення суворої догани ОСОБА_1 - старшому оперуповноваженому з ОВС другого відділу оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач працює в другому відділі оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС. Штатним розписом ГУ ДФС у Львівській області у складі другого відділу ОУ ГУ ДФС у Львівській області передбачені посади начальника відділу, старших оперуповноважених з ОВС та оперуповноважених з ОВС. Персональну відповідальність за стан службової дисципліни і його контроль в другому відділі ОУ ГУ ДФС у Львівській області несе начальник відділу ОСОБА_3 . Звертає увагу, що затриманий ОСОБА_4 займав аналогічну зі позивачем посаду старшого оперуповноваженого з ОВС другого відділу ОУ ГУ ДФС у Львівській області і не перебував у підпорядкуванні ОСОБА_1 , а підпорядковувався безпосередньо начальнику відділу. Звертає увагу, що на ОСОБА_1 не було, у визначений ст. 3 Закону № 3460-ІV спосіб, покладено тимчасове виконання обов`язків начальника другого відділу ОУ ГУ ДФС у Львівській області і позивач не користувався дисциплінарною владою начальника відділу. Однак, ОСОБА_1 за неналежне дотримання вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту, що виразилось у послабленні контролю за станом службової дисципліни у ввіреному підрозділі та призвело до грубих її порушень тимчасово підпорядкованими працівниками наказом від 18.11.2019 № 38-рг притягнено до дисциплінарної відповідальності. Позивач категорично не погоджується із вказаним наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 20.01.2020 (вх. № 3085), у якому зазначає, що, надзвичайна подія така як вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 КК України, стала наслідком неналежного забезпечення організаційних заходів щодо попередження за відсутності дієвого контролю за роботою такого працівника з боку начальника другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5 , ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з ОВС другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області, якого визначено старшим по керівництву без видання наказу. Серед видів дисциплінарних стягнень визначених ст. 12 Дисциплінарного статуту є сувора догана. Підставою для проведення службового розслідування стала доповідна записка в.о. начальника оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області полковника податкової міліції Фостяка І.Я. від 07.01.2019 № 1372/21.2-05 «Про проведення службового розслідування». Вважає, що Головним управлінням ДФС у Львівській області під час застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 повністю дотримано процедуру визначену ст. 14 Дисциплінарного статуту. Таким чином, наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 18.11.2019 № 38 - рг, про оголошення ОСОБА_1 старшому оперуповноваженому з ОВС другого відділу оперативного управлінця ГУ ДФС у Львівській області суворої догани є правомірним та не може бути скасований з підстав наведених позивачем у позовній заяві.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 27.01.2020 (вх. № 4386), у якому зазначає, що з матеріалів службового розслідування від 24.10.2019 вбачається, що підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вчинення старшим оперуповноваженим з ОВС другого відділу ОУ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України, в періоді, коли позивач виконував обов`язки начальника відділу на підставі усної вказівки начальника відділу ОСОБА_3 у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному з 23.09.2019 до 11.10.2019. Звертає увагу, що відповідно до ст. 8 Закону № 3460-ІV персональну відповідальність за моральні, ділові, психологічні якості, за стан службової дисципліни ОСОБА_4 під час проходження ним служби у лавах податкової міліції, в тому числі на дату вчинення ним кримінального правопорушення, несли його прямі начальники та безпосередній начальник. При цьому, ані норми законодавчих актів, ані положення локальних правових актів не покладали такої відповідальності на позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, відповіді на відзив від 27.01.2019 (вх. № 4386) та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 працює в другому відділі оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС.

Відповідно до наказу від 08.10.2019 № 25-рг «Про проведення службового розслідування» призначено провести службове розслідування в період з 09 жовтня по 07 листопада 2019 року, по факту затримання 03.10.2019 працівниками спецпідрозділу БКРЗ УСБУ у Львівській області спільно з співробітниками ТУ ДБР у м. Львові, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 36 КК України, старшого оперуповноваженого з ОВС другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 .

За результатами проведеного службового розслідування складний висновок службового розслідування від 24.10.2019 № 689/21.2-05.

Відповідно до наказу начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 18.11.2019 № 38-рг на підставі висновку службового розслідування від 24.10.2019 № 689/21.2-05, керуючись вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, оголошено сувору догану ОСОБА_1 - старшому оперуповноваженому з ОВС другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області за неналежне дотримання вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ІV, що виразилось у послабленні контролю за станом службової дисципліни у ввіреному підрозділі та призвело до грубих її порушень тимчасово підпорядкованими працівниками. Підстава: висновок службового розслідування від 24.10.2019 № 689/21.2-05, пояснення ОСОБА_1 від 17.10.2019.

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач оскаржив його до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ".

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 7 вказаного Дисциплінарного статуту службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов`язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов`язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Поряд з цим, проаналізувавши наведені норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, варто зазначити, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. А такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Водночас при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

З оскарженого наказу видно, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ІV, що виразилось у послабленні контролю за станом службової дисципліни у ввіреному підрозділі та призвело до грубих її порушень тимчасово підпорядкованими працівниками. Підстава: висновок службового розслідування від 24.10.2019 № 689/21.2-05, пояснення ОСОБА_1 від 17.10.2019.

Висновком службового розслідування встановлено, що питання дотримання антикорупційного законодавства і службової дисципліни було предметом розгляду кожної оперативної наради впродовж вересня-жовтня 2019 року (протоколи нарад: від 12.09.2019 № 41/21.2-05, від 30.09.2019 б/н, від 27.09.2019 б/н, від 26.09.2019 № 266/21.2-05, 03.10.2019 № 310/21.2-05, 03.10.2019 № 311/21.2-05, 04.10.2019 № 325/21.2-05). Крім цього, на виконання листа ГУ ДФС у Львівській області від 02.10.2019 2-05, 03.10.2019 (безпосередньо у день затримання співробітника 2-говідділу ОУ ГУ ДФС у Львівській в межах кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України за фактом вимагання від громадянина неправомірної вигоди) організовано проведення стройового огляду і додаткового з особовим складом територіальних підрозділів в системі службової підготовки із залученням фахівців відділу з питань запобігання та виявленій корупції ГУ ДФС у Львівській області. За результатами заняття складено відомості з особистими підписами співробітників.

03.10.2019 о 18:00 год. з особовим складом другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області проведено стройовий огляд, після якого проведено навчання в системі службової підготовки щодо повторного вивчення антикорупційного законодавства.

Проте, незважаючи на зазначені профілактичні заходи, вони виявилися недостатніми для підвищення у старшого оперуповноваженого з ОВС другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 відповідальності, самосвідомості та морально-етичних якостей при виконанні службових обов`язків.

Таким чином, згадана надзвичайна подія стала наслідком неналежного забезпечення організаційних заходів щодо її попередження та відсутністю дієвого контролю за роботою ОСОБА_4 з боку начальника другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_6 , старшого оперуповноваженого з ОВС другого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1 (на час відсутності начальника 2-го відділу ОСОБА_3 (лікарняний), ним ( ОСОБА_3 ) визначено старшим по керівництву підрозділом, без видання наказу).

Як свідчить висновок службового розслідування відомості за № 0000937 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом вимагання від громадянина неправомірної вигоди службовою особою ОСОБА_4 за невжиття заходів впливу у межах компетенції внесено до ЄРДР 23.09.2019.

Так, саме з 23.09.2019 підполковник податкової міліції ОСОБА_3 визначив старшим по керівництву другим відділом оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1 .

Отже визначення ОСОБА_1 старшим по керівництву другим відділом оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області та вчинення ОСОБА_4 кримінального праворушення відбулось в один день - 23.09.2019.

Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_1 був визначений старшим по керівництву другим відділом оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області 23.09.2019, тому не міг бути та не був тією особою, яка уповноважена була попередити вчинення кримінального праворушення ОСОБА_4 23.09.2019.

Суд також зазначає, що ОСОБА_1 , не може нести відповідальність за невиконання обов`язків, які у визначений законом спосіб на нього не були покладені.

Водночас, як в наявному у справі висновку службового розслідування відсутні посилання, так і в ході судового розгляду справи відповідачем не вказано й, відповідно, не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно давали підстави для висновку про наявність вини саме позивача у вчиненні протиправних дій ОСОБА_4 .

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що в ході проведення службового розслідування та при виданні оскарженого наказу, відповідач не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, не встановив та не обґрунтував, у чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку, не довів вину ОСОБА_1 у скоєнні проступку, а тому спірний наказ щодо оголошення ОСОБА_1 суворої догани є протиправним і підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржене рішення відповідача не відповідає передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості та пропорційності індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 18.11.2019 № 38-рг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо оголошення суворої догани ОСОБА_1 - старшому оперуповноваженому з ОВС другого відділу оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 768,40 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 05.10.2020.

Суддя Кедик М.В.