Справа № 520/11325/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 жовтня 2020 року Справа №520/11325/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного мі жрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

за участю третьої

особи, яка не

заявляє

самостійних вимог

на предмет спору, - ОСОБА_2 ,

про визнання дій протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) 26.08.2020 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі по тексту - відповідач, вул. Москалівська, 58, м. Харків, 61004, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної Олени Сергіївни про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, винесену у виконавчому провадженні №62645666 у частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10476,00 гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної Олени Сергіївни про стягнення виконавчого збору від 28.07.2020, винесену у виконавчому провадженні №62645666;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної Олени Сергіївни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020, винесену у виконавчому провадженні №62645666;

- стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь позивача грошову суму у розмірі 10 476,00 грн., сплачену ОСОБА_1 відповідачу у рахунок стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивачем до відкриття виконавчого провадження добровільно виконувалося рішення суду. Після відкриття виконавчого провадження позивачем також виконувалося рішення суду у межах наданого державним виконавцем 10-денного строку. На думку позивача, оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження у частині стягнення виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки державним виконавцем не було здійснено жодних заходів примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/10534/2020 у порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - до 09.09.2020. Водночас, відповідача зобов`язано надати до суду засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №62645666.

Відповідачем через канцелярію суду 09.09.2020 надано відзив на позовну заяву, до якого додано засвідчені копії виконавчого провадження №62645666.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що оскільки рішення суду не було виконано до відкриття виконавчого провадження, дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними.

Третьою особою 11.09.2020 через канцелярію суду надані пояснення, в яких зазначено, що рішення суду не виконується позивачем добровільно, позивач створює перешкоди для його виконання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з копії виконавчого провадження №62645666 встановлено, що ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ) - стягувач за виконавчим листом №642/1485/19, 22.07.2020 звернулася до відповідача з заявою про прийняття виконавчого листа №642/1485/19, виданого 10.07.2020 Ленінським районним судом міста Харкова про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком. Визнано спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей. Встановлено для спілкування баби - ОСОБА_2 з онуком - ОСОБА_3 час: перша, третя субота кожного місяця з 09:00 год. до 12:00 год. у присутності матері дитини, ОСОБА_4 , або за домовленістю без присутності матері.

На підставі вказаної заяви, 28.07.2020 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62645666 з примусового виконання виконавчого листа №642/1485/19, виданого Харківським окружним адміністративним судом 10.07.2020.

У пункті 2 вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №62645666 зазначено, що боржнику, ОСОБА_4 , необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Одночасно, відповідно до пункту 3 постановлено стягнути з боржника, ОСОБА_4 , виконавчий збір у розмірі 10 476,00 грн.

У ході здійснення вказаного виконавчого провадження, відповідачем 28.07.2020 прийнято постанови: про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 150,00 грн., про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 476,00 грн.

Супровідні листи щодо відправлення засобами поштового зв`язку постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору сформовані відповідачем 28.07.2020 №95519, №95528, №95522.

Вказані постанови відправлені відповідачем на адресу позивача 15.08.2020, що підтверджується копією конверту наданою позивачем до матеріалів справи.

Оскаржувані постанови отримані позивачем від відповідача 18.08.2020.

Після отримання оскаржуваних постанов позивач (боржник за виконавчим провадженням №62645666) 20.08.2020 з`явилася на прийом до старшого державного виконавця відділу Шеіної О.С. та повідомила, що виконує рішення суду та не перешкоджає бабусі у побачені з онуком, що зафіксовано актом державного виконавця від 20.08.2020, який наявний у матеріалах справи.

Позивач (боржник за виконавчим провадженням №62645666) 21.08.2020 добровільно сплатила суму виконавчого збору у розмірі 10 476, 00 грн. та суму мінімального виконавчого провадження у розмірі 150,00 грн. на виконання постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020, що не заперечується відповідачем у справі.

З відзиву відповідача вбачається, що на прийом до старшого державного виконавця відділу Шеіної О.С. 01.09.2020 прибули позивач (боржник за виконавчим провадженням №62645666) та третя особа (стягувач за виконавчим провадженням №62645666), де сторони виконавчого провадження не знайшли компромісу як виконувати рішення суду.

Враховуючи викладене, державним виконавцем зачитано рішення суду у голос сторонам виконавчого провадження та зобов`язано не чинити перешкод у спілкуванні бабусі з онуком про, що державним виконавцем складено відповідний акт від 01.09.2020.

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про стягнення з неї виконавчого збору, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоь Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу (стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 27 Закону України виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно частини п`ятої статті 27 Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З огляду на викладене, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору належить до видів відповідальності за невиконання рішення у визначений строк.

Позивач стверджує, що рішення суду у справі №642/1485/19 виконується нею добровільно, на підтвердження чого державному виконавцю надано відповідні пояснення.

Разом з тим, аналізуючи положення статей 26, 27 Закону суд дійшов висновків, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання та є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Крім того, стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 20.02.2019 у справі №712/5014/17 та від 15.07.2019 у справі №805/1174/17-а.

Посилання позивача на те, що відповідач не вжив заходів для примусового виконання рішення, що є обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» судом не приймаються до уваги, оскільки виходячи із наведених положень діючого законодавства, стягнення з боржника виконавчого збору пов`язане з початком примусового виконання за виконавчим документом і не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновків, що відповідачем було правомірно винесено постанову від 28.07.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62645666, а тому позовні вимоги є безпідставними та відсутні правові підстави для задоволення адміністративного збору.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи усі викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних.

Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Москалівська, 58, м. Харків, 61004, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), про визнання дій протиправними, скасування постанов та зобов`язаннях вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.10.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва