Справа № 460/5044/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2020 року м. Рівне №460/5044/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання відмови протиправною, стягнення компенсації витрат, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо відшкодування компенсаційних виплат за проїзд згідно квитків;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації компенсаційні витрати за проїзд згідно квитків в сумі 500, 00 грн.

Мотивуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначав, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Разом з тим, відповідач протиправно листом від 28.12.2019 відмовив у задоволенні його заяви про компенсацію вартості проїзду за маршрутом "Сарни-Київ-Сарни" з підстав відсутності коштів в Державному бюджеті на такі цілі. Вказував, що згідно з ст.71 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім внесення змін до цього Закону. Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не надання відповідної пільги. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 11.09.2020 на 11:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву від 31.08.2020, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що відповідно до наданої перевізником інформації рейс "Київ-Сарни" відправляється з Києва о 20:00 год., а у поданому позивачем квитку вказано відправлення о 19:30 год. Відповідно, відсутні підстави для відшкодування вартості квитка. При цьому, вказував, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" для Рівненської області не передбачені видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, на компенсацію вартості проїзду. Котів на компенсацію вартості проїзду один раз на рік потерпілим 1,2 категорії відповідачу не надходило. За наведеного, відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позову (а.с.24-25).

Ухвалою суду від 11.09.2020 вирішено перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12.03.2013 (а.с.5, 16).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.12.2019 (зареєстровано 20.12.2019 за №01/3-8152) про компенсацію проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом особам, віднесеним до категорії 1 та 2. До вказаної заяви позивачем долучено оригінали квитків на автобус перевізника Приватного підприємця ОСОБА_2 , а саме: від 16.12.2019 №529982 на рейс №115 "Сарни-Київ" на суму 250,00 грн., а також від 17.12.2019 №529960 на рейс №184 "Київ-Сарни" на суму 250,00 грн. (а.с.26, 26а, 26б).

Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації листом від 28.12.2019 №01/5-14-8716 відмовило у зазначеній компенсації, посилаючись на те, що фінансування видатків місцевих бюджетів з державного бюджету на надання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян не передбачено. Також зазначено про невідповідність інформації щодо часу відправлення, зазначеній в квитку від 17.12.2019 №529960 на рейс №184 "Київ-Сарни", інформації, отриманій відповідачем від перевізника (а.с. 2).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Пунктом 19 частини 1 статті 20 Закону №796-XII визначено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

У свою чергу, абз.1, 2 п.13 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 (у редакції до 26.10.2016) (далі - Постанова № 936), було передбачено, що відшкодування громадянам один раз на рік вартості проїзду міжміським транспортом до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку (без врахування пересадок) здійснюється за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом та за місцем реєстрації громадян на підставі проїзних квитків, пред`явлених управлінню (відділу) праці та соціального захисту населення райдержадміністрації, виконкому міських, районних у містах рад. При цьому сума відшкодування вартості проїзду залізничним транспортом не повинна перевищувати вартості проїзду у плацкартному або купейному вагоні швидкого поїзду, а також у вагонах другого класу швидкісного поїзду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 759 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 та від 14.05.2015 № 285" було внесено зміни до Постанови №936, якими виключено абзаци 1 та 2 пункту 13, що встановлювали відшкодування громадянам один раз на рік вартості проїзду за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на підставі проїзних квитків, поданих управлінню соціального захисту населення.

При цьому суд враховує, що гарантоване право осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, на компенсацію безплатного проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад в повному обсязі визначено п.19 ч.1 ст.20 Закону №796-XII, а Закон України має вищу юридичну силу над постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до 1-ї категорії, гарантується відповідне право на відшкодування вартості проїзду.

Посилання відповідача на відсутність виділених з Державного бюджету України коштів, як на підставу невиконання покладеного на нього обов`язку щодо проведення компенсації вартості квитків за проїзд за 2019 рік, суд вважає необґрунтованими, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов`язків, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії").

Аналогічна правова позиція висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість постановки гарантованих законом виплат, пільг тощо в залежність від видатків бюджету.

Неодноразово і Верховний Суд України у своїх рішеннях вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та відповідно до проїзних документів у 2019 році здійснив проїзд автомобільним транспортом 16.12.2019 з міста Сарни до міста Київ та 17.12.2019 у зворотному напрямку, загальна вартість якого складає 500,00 грн.

Отже, враховуючи, що чинним законодавством України гарантовано право осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, на компенсацію в повному обсязі, за рахунок державного бюджету, вартості проїзду міжміським транспортом до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку один раз на рік, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання відмови відповідача щодо компенсації позивачу вартості на проїзд за 2019 рік протиправною; зобов`язання відповідача виплатити компенсацію позивачу за квитки на проїзд за 2019 рік згідно з Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 500,00 грн.

Покликання відповідача на невідповідність інформації щодо часу відправлення, зазначеній в квитку від 17.12.2019 №529960 на рейс №184 "Київ-Сарни", інформації, отриманій відповідачем від перевізника, судом до уваги не беруться, оскільки таке не підтверджене жодними доказами. В будь-якому випадку, формальна неточність в оформленні проїзного документу не може бути підставою для відмови у гарантованому чинним законодавством праві позивача на відшкодування пільгового проїзду, здійснення якого відповідачем не заперечувалося.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул.Демократична, 46, м. Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34500, ) про визнання відмови протиправною, стягнення компенсації витрат - задовольнити повністю.

Визнати відмову Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо компенсації ОСОБА_1 вартості на проїзд за 2019 рік протиправною.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації виплатити компенсацію ОСОБА_1 за квитки на проїзд за 2019 рік згідно з Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 жовтня 2020 року.

Суддя С.А. Борискін