Справа № 810/2474/18
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2020 року

м.Київ

справа №810/2474/18

провадження №К/9901/9183/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Стеценка С.Г.

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат

у справі №810/2474/18

за позовом ОСОБА_1

до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, в якій просив суд визнати протиправними дії/ бездіяльність Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області в частині ненадання відповіді на його клопотання від 21.02.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; скасувати рішення Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15.03.2018 № 1074-26-VII в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе; зобов`язати Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №810/2474/18 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 у справі №810/2474/18 рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе і зобов`язано Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 у справі №810/2474/18 - скасовано в частині зобов`язання Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 і в цій частині залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №810/2474/18.

19.08.2020 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просить здійснити розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 за час розгляду справи №810/2474/18 у суді апеляційної і касаційної інстанції.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені ст. 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч. 3 ст. 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (п. 3 ч. 1 ст. 252).

Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов керується таким.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Повноваження суду в частині відшкодування судового збору пов`язується з фактом сплати судового збору.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, оскільки він був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з викладеним, підстав для реалізації Судом повноважень щодо розподілу судових витрат в частині судового збору немає.

За текстом заяви позивач просить про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану йому представником Татунець В.В. у судах апеляційної та касаційної інстанції.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що у суді касаційної інстанції до прийняття постанови Верховного Суду позивачем не заявлялося про те, що ОСОБА_1 має намір клопотати перед судом про відшкодування з відповідача витрат на правову допомогу. Також позивачем не обґрунтовано, що в нього не було можливості вчасно подати суду документи на підтвердження понесених судових витрат за умови, що розгляд касаційної скарги відбувався у судовому засіданні без виклику сторін.

Отже, вимоги ч. 7 ст. 139 КАС і ч. 3 ст. 143 КАС України позивачем не дотримані, тому заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції слід залишити без розгляду на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, судова колегія враховує таке.

Частиною 6 ст. 139 КАС України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі (у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог), а саме, в сумі 10750,00 грн.

Додаткове рішення від 10.12.2018 учасниками справи не оскаржувалося.

У суді апеляційної інстанції, після ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019, вирішувалося питання про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просив вирішити питання про відшкодування понесених ним судових витрат на правову допомогу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказана ухвала мотивована тим, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування за правову допомогу в сумі 6500 грн, заявлену ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 328 КАС України ухвала суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

У цій справі ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 оскаржена не була, набрала законної сили.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Науменко проти України" (заява № 41984/98, п. 52), правова певність (визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи; цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи; повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не для заміни рішень; перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду; відхилення від цього принципу можливе тільки, коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів при наявності не скасованої в касаційному порядку ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, не вбачає підстав у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу, надану позивачеві у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 132 - 139, 143, 252, 345, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції - залишити без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя С.Г. Стеценко