Справа № 200/3832/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року справа №200/3832/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сіваченка І.В.

Ястребової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Пономарьов А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя - Кошкош О.О.) від 01 липня 2020 року (повний текст складено 01 липня 2020 року у м.Слов`янську) по справі №200/3832/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2020 року №.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № в частині накладення штрафу в сумі 6633,40 грн. У задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № в частині накладення штрафу в сумі 417,30 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно прийнято спірне рішення оскільки актом перевірки встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем авансових внесків єдиного податку у лютому-грудні 2017 року, у січні-травні 2018 року та у вересні-грудні 2019 року. Щодо платіжних доручень наданих позивачем на підтвердження сплати за жовтень-листопад 2019р. судом не враховано, що позивачем невірно зазначено номер рахунку, кошти перераховані з одного бюджетного рахунку на інший 14.01.2020р.. Відповідач вважає, що допущення помилки у розрахунках із подальшим виправленням не може бути підставою для звільнення такого платника від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов`язань.

Позивач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку позивача щодо своєчасності сплати грошового зобов`язання по єдиному податку , в ході якої встановлений факт несвоєчасної сплати платником авансових внесків єдиного податку у лютому-грудні 2017 року, у січні-травні 2018 року та у вересні-грудні 2019 року, за результатами якої складено акт від 24.02.2020р. №06/С/05-99-5533-НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 295.1 ст.295 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата авансового внеску єдиного податку .

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26 лютого 2020р. про застосування штрафу у розмірі 50% у сумі 7050 грн.70 коп.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Судом першої інстанції визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020р. № в частині накладення штрафу в сумі 6633,40 грн.. Суд дійшов висновку про те, що згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, розрахунку штрафних санкцій на позивача безпідставно та протиправно накладено штраф за лютий 2017 року в сумі 320,00 грн., березень 2017 року в сумі 320,00 грн., квітень 2017 року в сумі 320,00 грн., травень 2017 року в сумі 320,00 грн., червень 2017 року в сумі 320,00 грн., липень 2017 року в сумі 320,00 грн., серпень 2017 року в сумі 320,00 грн., вересень 2017 року в сумі 320,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 320,00 грн., листопад 2017 року в сумі 320,00 грн., грудень 2017 року в сумі 320,00 грн., січень 2018 року в сумі 372,30 грн., лютий 2018 року в сумі 372,30 грн., березень 2018 року в сумі 372,30 грн., травень 2018 року в сумі 372,30 грн., жовтень 2019 року в сумі 417,30 грн., листопад 2019 року в сумі 417,30 грн., грудень 2019 року в сумі 417,30 грн., оскільки позивач не порушив строки сплати авансових внесків єдиного податку терміном сплати до 20 числа включно поточного місяця.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про те, що помилкове зазначення реквізитів (розрахункового рахунку) у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пунктів 295.1, 295.2 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно із пунктом 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Отже, несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку авансових внесків єдиного податку у встановлені строки (тобто, не пізніше 20 числа включно поточного місяця) тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем було здійснено сплату авансових внесків з єдиного податку за наступними платіжними документами:

у 2017 році - відповідно до квитанції від 17.02.2017 р. сплачено єдиний податок за лютий 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 18.03.2017 р. сплачено єдиний податок за березень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.04.2017р. сплачено єдиний податок за квітень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.05.2017р. сплачено єдиний податок за травень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 17.06.2017р. сплачено єдиний податок за червень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.07.2017р. сплачено єдиний податок за липень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.08.2017р. сплачено єдиний податок за серпень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.09.2017 сплачено єдиний податок за вересень 2017 року у розмірі 640,00грн.;- відповідно до квитанції від 19.10.2017р. сплачено єдиний податок за жовтень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.11.2017р. сплачено єдиний податок за листопад 2017 року у розмірі 640,00 грн.;- відповідно до квитанції від 19.12.2017р. сплачено єдиний податок за грудень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- у 2018 році- відповідно до квитанції від 18.01.2018р. сплачено єдиний податок за січень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;- відповідно до квитанції від 16.02.2018 р. сплачено єдиний податок за лютий 2018 року у розмірі 744,60 грн.;- відповідно до квитанції від 16.03.2018р. сплачено єдиний податок за березень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;- відповідно до квитанції від 18.04.2018р. сплачено єдиний податок за квітень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;- відповідно до квитанції від 16.05.2018 р. сплачено єдиний податок за травень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;

-у 2019 році:- відповідно до квитанції від 17.09.2019р. сплачено єдиний податок за вересень 2019 року у розмірі 824,60 грн.;- відповідно до квитанції від 17.10.2019 р. сплачено єдиний податок за жовтень 2019 року у розмірі 844,60 грн.;- відповідно до квитанції від 18.11.2019 р. сплачено єдиний податок за листопад 2019 року у розмірі 834,60 грн.;- відповідно до квитанції від 19.12.2019 року сплачено єдиний податок за грудень 2019 року у розмірі 834,60 грн..

Відповідно до пункту 7 Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 №666, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.08.2015 за №974/27419, у разі заповнення поля Призначення платежу з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ приймається до виконання. При цьому вважається, що платник податків сплачує грошове зобов`язання (код виду сплати 101).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що допущена позивачем помилка при оформленні платежу, жодним чином не спростовує факту виконання позивачем покладеного на нього положеннями пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України обов`язку щодо сплати єдиного податку шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця та не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій.

У п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оскільки, відповідна сума податкового зобов`язання була особисто сплачена позивачем у повному розмірі та в установлений строк, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податковий обов`язок ним виконаний, а застосування штрафних санкцій, на яких наполягає відповідач, потягне надмірне фінансове навантаження. У той же час, помилка при зазначенні рахунку не є правовою підставою для висновку про несплату податку у визначений законодавством строк, оскільки допущена помилка не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17 січня 2018 року у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року по справі №200/3832/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року по справі №200/3832/20-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 05 жовтня 2020 року.

Постанова у повному обсязі буде складена у нарадчій кімнаті 05 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 05 жовтня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Сіваченко

Л.В. Ястребова