Справа № 160/8699/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року Справа № 160/8699/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями Лідерпартс» до управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство «КОМПАНІЯ ЛІНК» про визнання протиправною та скасування постанови, -
29.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями Лідерпартс» до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8699/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
14.08.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що співробітниками Київського міжрегіонального управління 28.04.2020 року проводилась рейдова перевірка, за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №216495 від 28.04.2020 року. Актом встановлено перевищення параметрів від нормативу. 25.06.2020 року в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було проведено розгляд справи за відсутності представника позивача та винесено постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу №201119 від 25.06.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями Лідерпартс». Перевізником було допущено перевищення допустимої ширини транспортного засобу при перевезенні вантажу із значним перевищенням, однак не було дотримано ні дозволу, ні внесено плату за проїзд. З позовної заяви вбачається наявність договору оренди транспортних засобів від 13.01.2020 року про передачу в тимчасове платне користування ПП «Компанія Лінк», однак договору оренди та акту про прийом-передачу транспортного засобу надано не було, що унеможливлює однозначне твердження про фактичне виконання договору. Положення та зміст договору оренди не виключають користування транспортним засобом безпосередньо позивачем для здійснення підприємницької діяльності.
26.08.2020 року відзив аналогічного змісту було подано на електрону адресу суду.
01.09.2020 року представником позивача надано суду відповідь на відзив відповідача, в якій викладено незгоду з позицією відповідача, викладеній у відзиві та зазначено, що водій намагався пред`явити під час здійснення зупинки транспортного засобу необхідні документи, проте працівники управління Укртрансбезпеки зауважили, що для складання документів необхідно пред`явити лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи відмовились приймати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 р.:
- витребувано від Приватного підприємства «КОМПАНІЯ ЛІНК» належним чином завірену копію товаро-транспортної накладної, за якою було здійснено перевезення вантажу вантажним транспортним засобом MAN, державний номер НОМЕР_2 із напівпричепом TAD, державний номер НОМЕР_4 (водій ОСОБА_1 ), який був зупинений працівниками Київського міжрегіонального Управління 28.04.2020 о 20 год. 45 хв. для перевірки обставин, що визначені п. 15 Порядку №1567.
05.10.2020 року представником позивача надані суду докази вручення третій особі позовної заяви з додатком.
05.10.2020 року представником третьої особи надано до суду пояснення, в яких підтверджено той факт, що на підставі договору оренди з екіпажем від 13.01.2020 року ПП «Компанія Лінк» здійснило перевезення вантажу - кран монтажний МКГ-256Р транспортним засобом марки MAN TGX 26.440, державний номер НОМЕР_2 , зі спеціальним напіпричепом-платформою ТАD Classic 30-3, державний номер НОМЕР_4 , під управлінням ОСОБА_1 за маршрутом Чернігівська область, с. Сосниця - Київська область, м. Біла Церква.
До пояснень представником третьої особи на виконання ухвали суду від 25.09.2020 року надано завірену копію товаро-транспортної накладної №28/04-1 від 28.04.2020 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.
Товариство з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» є власником транспортних засобів - спеціалізованого вантажного сідлового тягача - Е, марки MAN, модель TGX 26.440, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом-платформою-Е, марки TAD, модель Classic 30-3, 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію машин серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
За наслідками проведеної перевірки встановлено порушення перевізником нормативів габаритно-вагового контролю, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за № 216495 від 28.04.2020р.
Даний акт став підставою для винесення управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області постанови № 201119 від 25.06.2020 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої власнику транспортного засобу - Товариству з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» нараховано штраф за порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 34 000,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач зазначає, що не є перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III.
Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).
Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.
Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.
Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за перевищення допустимої ширини транспортного засобу при перевезенні вантажу із значним перевищенням, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» є власником транспортних засобів - спеціалізованого вантажного сідлового тягача - Е, марки MAN, модель TGX 26.440, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом-платформою-Е, марки TAD, модель Classic 30-3, 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію машин серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
13.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс», як орендодавцем, та Приватним підприємством «Компанія Лінк», як орендарем, укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем відповідно до якого (п. 1) орендодавець передав з зобов`язанням забезпечити власними силами керування та технічну експлуатацію, а оренда прийняв у тимчасове платне користування спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марки MAN, модель TGX 26.440, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом-платформою-Е, марки TAD, модель Classic 30-3, 2017 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , з зобов`язанням здійснювати оплату за транспортний засіб.
Пунктом 5 договору визначена мета оренди - використання для провадження господарської діяльності та обслуговуючий транспортні засоби персонал - ОСОБА_1 .
Приписами п. 6 договору визначено строки, розмір та порядок оплати орендної плати.
Відповідно до п. 27 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє впродовж 1 календарного року з моменту набрання ним чинності, тобто до 13.01.2021 року.
Факт приймання-передачі транспортних засобів підтверджується актом приймання-передачі від 13.01.2020р.
В матеріалах справи відсутня інформація щодо визнання вказаного договору нечинним, нікчемним чи удаваним, а тому в силу вимог статей 73-74 КАС України він є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що автомобільний перевізник в даному випадку не є Товариство з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпарст».
Отже, позивач не є перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».
Проте, акт № 216495 від 28.04.2020 року та постанова № 201119 від 25.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу складені відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпарст», а не автомобільного перевізника.
Відповідно до наданої представником третьої особи товарно-транспортної накладної №28/04-1 від 28.04.2020 року, автомобільним перевізником вантажу на момент зупинки транспортного засобу автомобіля MAN НОМЕР_2 було ПП «Компанія Лінк».
З наданих суду доказів вбачається, що водієм було надано вказану товарно-транспортну накладну представникам управління, проте відповідачем вона не була взята до уваги, оскільки не було досліджено хто є перевізником вантажу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що акт перевірки № 216495 від 28.04.2020 року, який складений без встановлення належного суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а отже обставини у ньому встановлені не можуть слугувати підставою при розгляді справи щодо притягнення суб`єкта до адміністративно-господарської відповідальності.
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Таким чином, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 8 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Решта доводів сторін висновків суду за наслідками розгляду справи не спростовують.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірність спірних рішень, перед судом не доведена.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
В порядку розподілу судових витрат за результатами розгляду даної справи, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. (платіжне доручення №3287 від 27.07.2020 р.) підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями Лідерпартс» до управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «КОМПАНІЯ ЛІНК» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями Лідерпартс» за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 2102,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова