Справа № 953/10638/20
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С,А.,
за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,
06.07.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати протиправними дії інспектора 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гамяніна О.М. при винесенні постанови серія ДП18 №471125 від 28.06.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122; скасувати постанову інспектора 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гамяніна О.М. серія ДП 18 №471125 від 28.06.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 28.06.2020 відповідачем було винесено постанову серія ДП18 №471125 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.
Відповідно до постанови, позивач нібито о 13 годині 13 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у м. Харків, проспект Московський 307, зі швидкістю 86 (вісімдесят шість) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження руху у населеному пункті на 36 (тридцять шість) км/год, швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000748, чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР.
Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. 28.06.2020 ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі марки HYNDAI модель SANTA FE днз НОМЕР_1 , проїжджаючи м.Харків просп..Московський,307, зі швидкістю 50 км./год, відповідно до вимог п.12.4 ПДР. На його думку, відповідач не маючи жодних приводів та підстав виніс постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 255 грн. Крім того, відповідач не мав права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу. Підійшовши до автомобілю, співробітник поліції висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що водій нібито порушив вимогу правил дорожнього руху п.12.4 ПДР. Позивач пред`явив інспектору документи, після чого інспектор взяв службовий планшет та через деякий час показав бланк постанови, який вже був частково заповнений та повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив водія з його правами, передбаченими ст..268 КУпАп та ст..63 Конституції України. ОСОБА_1 почав наполягати на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив та далі почав заповнювати постанову в своєму планшеті. Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень у бік позивача, інспектор одразу виніс постанову не розглянувши справу по суті. На думку позивача, дії інспектора були незаконними, вимірювання швидкості руху було здійснено приладом TRUCAM ТС 000748 не у автоматичному, а у ручному режимі, на що відповідач не мав права.
Посилаючись на порушення порядку розгляду справи, відсутність доказів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року, вказану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для виправлення недоліків, яка була отримана позивачем 24.07.2020 року, про що свідчить власноручний підпис позивача на супровідному листі.
28.07.2020 року позивачем була подана до канцелярії суду заява про звільнення від сплати судового збору у зв`язку тим, що він є учасником бойових дій, до заяви додав копію посвідчення учасника бойових дій.
Ухвалою суду від 29.07.2020 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
21.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти адміністративного позову заперечує та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з огляду на наступне.
05.04.2020 відповідач виконував свої службові обов`язки на стаціонарному посту «ХТЗ», розташованого на автодорозі М-03 «Харків-Київ-Довжанський» у місті Харкові. Того ж дня приблизно о 13.05 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TRUCAM LTI 20/20 № ТС 000748 виявлений факт руху транспортного засобу HYNDAI SANTA FE , номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 86 км/год у м.Харкові, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 36 км/год та порушенням пункту 12.4 ПДР. Зазначений автомобіль був зупинений, на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач, пояснив суть правопорушення та продемонстрував відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748, а також вказав на те, що буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Позивач не висловлював заперечень щодо факту вчинення правопорушення після перегляду зазначеного медіафайлу. Жодних клопотань ОСОБА_1 також не заявляв. За результатом розгляду справи, з згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУПАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №471125.
Під час розгляду справи відповідачем досліджені докази, зафіксовані технічним приладом TruCAM., згідно вимог статті 245 КУпАП були своєчасно, всебічно, у повному обсязі, об`єктивно з`ясовані обставини справи. Безпосередньо у фабулі постанови ДП18 № 471125 зазначено прилад, яким здійснювалися виміри та фіксація швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, тому його твердження що постанова не містить посилань на докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП не відповідають дійсності, оскільки в пункті 7 зазначеної постанови зазначені відповідні відомості, а саме фото та відео здійсненні приладом TruCAM.
У зв`язку з вищевказаним, відповідач вказує, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ДП18 № 471125 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.
Інспектор також зазначає щодо відсутності порушення вимог закону стосовно розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу.
Також відповідач зазначає щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCAM.
На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Згідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 28.06.2020, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов 06.07.2020.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, досліживши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду справи щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, постановою інспектора 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гамяніна Олексія Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №471125 від 28.06.2020 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 28.06.2020 13 год05 хв. в м.Харків, пр..Московський, 307, водій керуючи ТЗ рухався в населеному пункті зі швидкістю 86 км/год, чим перевищив встановлене обмеження руху в населеному пнкті на 36 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАп. Прийняте по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн. До постанови додається фото, відео з приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748.
Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Наведеною нормою передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відбулося через порушення, за висновком відповідача, п.12.4 ПДР України, оскільки позивач, керуючи транспортним засобом HYNDAI SANTA FE , номерний знак НОМЕР_1 , у м.Харкові, рухався зі швидкістю 86 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 36 км/год.
Згідно вимог п. б п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.
Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу, передбаченої п. 12.4. ПДР, більш як на двадцять кілометрів на годину, настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.
Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 №471125 від 28.06.2020 містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748.
Посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові не вказано відомості про технічний засіб, яким була здійснена фото або відеозапис, судом до уваги не приймаються та спростовуються відомостями з пункту 7 постанови.
Досліджений у судовому засіданні диск з наявними фото матеріалами з приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748, фото дорожніх знаків з місця вчинення правопорушення підтвердив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС 000748 швидкість руху автомобіля HYNDAI SANTA FE , номерний знак НОМЕР_1 , складає 86 км/год. Позивач зі швидкістю 86 км/год рухався по дорозі М-03 (код:п/а)
Тобто, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYNDAI SANTA FE , номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 86 км/год рухався у населеному пункті, де допустима швидкість встановлена 50 км/год. Отже, позивач допустив перевищення швидкості руху у населеному пункті більш як на двадцять км/год.
При дослідженні відеозапису з нагрудного відео реєстратора інспектора, судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена з дотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.
З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає наступне.
У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015 по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача.
Рішення КСУ 26.05.2015 по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, інспектор мала право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без винесення протоколу, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано диск із відеозаписом моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, всупереч даним вимогам, позивачем до суду не надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягагють задоволенню.

Вимога позивача про визнання протиправними дії інспектора 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гамяніна Олексія Миколайовича при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №471125 від 28.06.2020 задоволенню не підлягає, оскільки змістом статті 286 КАС України не передбачено право суду визнавати дії суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гамяніна Олексія Миколайовича про визнання противоправними дій та скасування постанови відмовити у повному обсязі.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Інспектор 1-го взводу 6-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гамянін Олексій Миколайович, місцезнаходження: 61033, м.Харків, вул..Шевченка 315-А.

Повне судове рішення складено 30.09.2020.

Суддя Колесник С.А.