Справа № 826/5273/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5273/18 Головуючий у 1 інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Собківа Я.М.

Шурка О.І.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо передачі Головному управлінню ДФС в Івано-Франківській області повноважень на здійснення, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2017 по справі №757/43994/17-к, документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Лайк-Сіті";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Івано-Франківській області від 29.08.2017 № 1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Лайк-Сіті";

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Лайк-Сіті" на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2017 по справі № 757/43994/17-к та наказу Головного управління ДФС у Івано-Франківській області від 29.08.2017 № 1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Лайк-Сіті" та оформлення результатів такої перевірки у формі акта від 13.09.2017 №1008/09-19-14-01/39645757;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 №;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Державної фіскальної служби України від 12.02.2018 №4870/6/99-99-11-01-01-25.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо доручення Головному управлінню ДФС в Івано-Франківській області здійснення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року в справі №757/43994/17-к.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті".

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" та відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року в справі №757/43994/17-к.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07 листопада 2017 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07 листопада 2017 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07 листопада 2017 року №.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що позапланова перевірка ТОВ "Лайк Сіті" правомірно проведена Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якому просив забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у зв`язку із запровадженням карантину та неможливістю апелянта дістатися до місця розгляду справи, через відсутність залізничного, автобусного, міжміського, міжобласного та обласного перевезення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року клопотання Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Від Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надійшло клопотання про заміну відповідної сторони її правонаступником, в якому просив замінити відповідача - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України № 120 від 18 грудня 2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21 серпня 2019 року, Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінетів Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

14 вересня 2020 року електронною поштою та засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

24 вересня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" надійшли додаткові пояснення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року у справі №757/43994/17-к надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні №0001823 документальної позапланової перевірки ТОВ "Лайк Сіті" на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а, також, дотримання валютного та іншого законодавства, у тому числі, при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2016 р. Проведення документальної позапланової перевірки доручено спеціалістам Державної фіскальної служби України в строки, встановлені Податковим кодексом України.

На підставі направлень від 29 серпня 2016 року №1326, від 30 серпня 2017 року №1359, 1360, 1361 виданих Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області та наказів від 29 серпня 2017 року №1487, від 30 серпня 2017 року № 1500, від 01 вересня 2017 року №1508, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Лайк-Сіті" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01 січня 2008 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Івано-Франківській області складено Акт від 13 вересня 2017 року № 1008/09-19-14-01/39645757, висновками якого встановлені наступні порушення ТОВ "Лайк-Сіті":

1) пункту 44.2 статті 44, підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункти 5-7 "Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318, в результаті чого: занижено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2016 рік в сумі 34 865 857,00 грн.; занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 14 716 140,00 грн., в тому числі, за 2016 рік в сумі 14 716 140,00 грн.

2) пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 22 865 158,00 грн., в тому числі: за травень 2016 року - 5 059 558,00 грн., за липень 2016 року - 7 018 140,00 грн., за серпень 2016 року - 4 944 424,00 грн., за вересень 2016 року - 833 576,00 грн., за жовтень 2016 року - 5 009 460,00 грн.

3) пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого: сума податкового боргу з військового збору за даними перевірки складає 25 049,33 грн.; за несвоєчасну сплату військового збору перевіркою нараховується пеня з розрахунку 120% від облікової ставки Національного банку України, діючої на день строку погашення податкового зобов`язання, за кожен день прострочення.

На підставі Акта перевірки від 13 вересня 2017 року №1008/09-19-14-01/39645757, Головним управлінням ДФС у Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 07 листопада 2017 року №, яким зменшено позивачу суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 34 865 857,00 грн.;

- від 07 листопада 2017 року № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 18.395.175,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 14 716 140,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 679 035,00 грн.;

- від 07 листопада 2017 року № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 28.581.448,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями + 22.865.158,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 5 716 290,00 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 12 лютого 2018 року №4870/1/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2017 року №, №, №, а скаргу ТОВ "Лайк-Сіті" без задоволення.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо проведення перевірки та вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як вбачається зі змісту Акту перевірки від 13 вересня 2017 року № 1008/09-19-14-01/39645757 встановлені порушення п.44.2 ст. 44, п.п.14.1.138. п.14.1 ст.14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі по тексту ПКУ) від 22.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 року, в результаті чого: занижено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2016 рік в сумі 34 865 857,00 грн., занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 14 716 140,00 грн., в тому числі, за 2016 рік в сумі 14 716 140,00 грн. (Т. 5 а.с.186-250).

Так, між ТОВ «Лайк-Сіті» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з використанням електронного цифрового підпису укладено Кредитний договір № 4Л16028Г від 31 жовтня 2016 року. За умовами Кредитного договору Банк зобов`язався надати ТОВ «Лайк-Сіті» відновлювальну кредитну лінію, ліміт кредитного договору: 1 750 000 000,00 грн. на наступні цілі: фінансування поточної діяльності підприємства. Термін повернення кредиту - жовтень 2024 року. За користування кредитом Позивач сплачує відсотки за фіксованою ставкою в розмірі 10,5% річних (Т. 6 а.с152-157).

Додатковою угодою до Кредитного договору № 4Л16028Г від 31 жовтня 2016 року суму ліміту збільшено до 4 500 000 000,00 грн. (Т. 6 а.с. 158).

Також, в жовтні-листопаді 2016 року між ТОВ «Лайк-Сіті» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено наступні договори поруки:

- № 4К14306И/П від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання ТОВ «КАТАНГА» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 09 вересня 2014 року №4К14307И та від 05 вересня 2014 року № 4К14306И (Т. 6 а.с. 163);

- № 4014312И/П від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання ТОВ «ОПТІМУС ОЙЛ» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 19 вересня 2014 року № 4014312И та від 22 вересня 2014 року № 401431ЗИ (Т. 6 а.с. 160);

- № 4Т14304И/П від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання TOB «ТАРВІН» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 05 вересня 2014 року № 4Т14304И та від 09 вересня 2014 року № 4Т14305И (Т. 6 а.с. 161);

- № 4Х14309И/П від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання TOB «ХАСТРОМ» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 05 вересня 2014 року № 4Х14309И та від 11 вересня 2014 року № 4X14310И (Т. 6 а.с. 165);

- № 4Т13585И/П від 08 листопада 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання TOB «ТЕНАК» (своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 15 жовтня 2013 року № 4Т13585И та від 21 вересня 2015 року № 4Т15075И (Т. 6 а.с. 162);

- № 4А11494И/П від 04 листопада 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання ТОВ «АЯКС» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 17 травня 2013 року №4А13446И, від 06 грудня 2011 року № 4А11494И та від 25 листопада 2014 року №4А14345И (Т. 6 а.с. 167);

- № 4Х16006Д/П від 04 листопада 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ХАРКІВСЬКИЙ ЖИРОКОМБІНАТ» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитному договору від 21 березня 2016 року № 4Х16006Д (Т. 6 а.с. 164);

- № 4016007Д/П від 04 листопада 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «Лайк-Сіті» виступає поручителем перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання ТОВ «ДЕЛЬТА НОВА» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами по кредитним договорам від 22 березня 2016 року № 4016005Д та від 22 березня 2016 року № 4016007Д (Т. 6 а.с. 166).

Відповідно до умов Кредитного договору від 31 жовтня 2016 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зараховано на рахунок ТОВ «Лайк-Сіті» кредитні кошти у сумі 4 439 854 868,75 грн., на підтвердження чого, надано відповідні платіжні доручення: від 09 листопада 2016 року № 4011, від 07 листопада 2016 року №4011 та від 01 листопада 2016 року №48 (Т. 6 а.с.168-170).

Отримані кредитні кошти, ТОВ «Лайк-Сіті», на виконання умов вказаних вище Договорів поруки, перерахувало на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти на загальну суму 4 439 854 868,75 грн. на підставі платіжних доручень, як погашення заборгованості наступних підприємств: ТОВ «КАТАНГА» на суму 491895 681,46 грн.; ТОВ «ОПТ1МУС ОЙЛ» на суму 188 623 326,51 грн.; TOB «ТАРВІН» на суму 506 166 666,66 грн.; TOB «ХАСТРОМ» на суму 506 166 666,68 грн.; TOB «ТЕНАК» на суму 81 923 464,60 грн.; ТОВ «АЯКС» на суму 90 053 413,38 грн.; ТОВ «ТД ХЖК» на суму 602 762 618,61 грн.; ТОВ «ДЕЛЬТА НОВА» на суму 1 972 263 031,85 грн.

Висновок контролюючого органу обґрунтований тим, що проведений аналіз наданих документів та бухгалтерських проведень свідчить про відсутність факту використання залучених по Кредитному договору коштів для фінансування діяльності пов`язаної з продажем паливно-мастильних матеріалів.

За приписами пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 січня 2018 року у справі №2а-1670/7883/12 зазначив наступне: «…зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі».

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 816/4226/13-а дійшов до висновку, що відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат. Це відповідає самому змісту вищенаведених норм ПК, які надають платнику податку право зменшити оподатковуваний доход на суму витрат. Встановлення законодавцем такої податкової преференції має на меті стимулювання ділової активності суб`єктів господарської діяльності. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку сум такої вигоди (витрат, податкового кредиту).

Колегія суддів зазначає, що укладення кредитних договорів та договорів поруки, було лише передумовою настання економічної вигоди для ТОВ «Лайк-Сіті» у вигляді отримання можливості стягнення із ТОВ «КАТАНГА», TOB «ОПТІМУС ОЙЛ», TOB «ТАРВІН», TOB «ХАСТРОМ», TOB «ТЕНАК», ТОВ «АЯКС», ТОВ «ТД ХЖК» та ТОВ «ДЕЛЬТА НОВА» сум грошових коштів або майна, що суттєво перевищує розмір фактичної заборгованості. Позитивна різниця між сумою зобов`язань за кредитними договорами та загальною сумою забезпечення виконання боржниками своїх зобов`язань, дозволяла позивачу досягти мети своєї господарської дії, яка полягала в реалізації права кредитора на звернення стягнення на передане в забезпечення по кредитним договорам майно. При цьому, отримані ТОВ «Лайк-Сіті» кошти від реалізації такого майна повинні були бути направлені на погашення кредиту та відсотків за кредитним договором, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», сплату податків та зборів, фінансування власної господарської діяльності тощо.

Колегія суддів, також, враховує Висновок аудиторської консультації ТОВ «Українська аудиторська служба» № 175 від 15 червня 2018 року, згідно якого, операції ТОВ «Лайк-Сіті» із залучення кредитних коштів і сплатою відсотків за користування кредитними коштами пов`язані із господарською діяльністю підприємства, а погашення заборгованостей ТОВ «КАТАНГА», ТОВ «ОПТІМУС ОЙЛ», ТОВ «ТАРВІН», ТОВ «ХАСТРОМ», ТОВ «ТЕНАК», ТОВ «АЯКС», ТОВ «ТД ХЖК» та ТОВ «ДЕЛЬТА НОВА» за договорами поруки не являються нецільовим використанням коштів (Т. 6 а.с. 175-189).

Отже, колегія суддів вважає безпідставним посилання контролюючого органу на нецільове використання ТОВ «Лайк-Сіті» коштів.

З приводу доводів контролюючого органу про неможливість реального здійснення господарських операцій ТОВ «Лайк-Сіті» та завищення податкового кредиту при отриманні товарів від «ФІЛІЙ ПРАЙМ», ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС», ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ», ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ», колегія суддів зазначає наступне.

Нормами п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Положеннями п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 135.2 статті 135 та пунктом 138.2 статті 138 ПК України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно норм ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріали справи свідчать, що для проведення господарської діяльності з реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС між ТОВ «Лайк-Сіті» та ТОВ «ФІЛІЙ ПРАЙМ» укладено Договори поставки від 01 липня 2016 року № ФП-0035, від 01 серпня 2016 року № ФП-0023, від 01 вересня 2016 року № ФП-0084, від 01 вересня 2016 року № ФП-0085, відповідно до яких, ТОВ «ФІЛІЙ ПРАЙМ» (Постачальник) зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти згідно умов договорів. Додатковим угодами до договорів поставки Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів її вартість, тощо. Відповідно до умов укладених договорів поставка здійснювалась на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

На виконання умов Додаткових угод до Договорів поставки нафтопродуктів ТОВ «ФІЛІН ПРАЙМ» передано, а ТОВ «Лайк-Сіті» прийнято нафтопродукти, відповідно до актів приймання-передачі від 31.07.2016 р. №ФП-13 на загальну суму 14 892 372,90 грн., у тому числі, ПДВ 2 482 062,15 грн., від 31.08.2016 р. №ФП-23 на загальну суму 5 067 613,98 грн., у тому числі, ПДВ 844 602,33 грн., від 30.09.2016 р. №ФП-06 на загальну суму 9 913 440,00 грн., у тому числі, ПДВ 1 652 240,00 грн., від 30.09.2016 №ФП-07 на загальну суму 15 075 707,35 грн., у тому числі, ПДВ 2 512 617,89 грн.

На підставі складених та зареєстрованих ТОВ «ФІЛІЙ ПРАЙМ» податкових накладних № 13 від 31.07.2016 р., № 18 від 31.08.2016 р., № 6 від 30.09.2016 р. та № 7 від 30.09.2016 р., ТОВ «Лайк-Сіті» сформувало податковий кредит у розмірі 7 491 522,37 гри. і в подальшому відобразило його в податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Для проведення господарської діяльності з реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС між ТОВ «Лайк-Сіті» та ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» укладено Договори поставки від 16 травня 2016 року № ДФ05-0003 та від 01 червня 2016 року № ДФ06-0012, відповідно до яких, ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» (Постачальник) зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти згідно умов договорів. Додатковими угодами до договорів поставки Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів її вартість, тощо. Відповідно до умов укладених договорів поставка здійснювалась на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» передано, а ТОВ «Лайк-Сіті» прийнято на умовах EXW - (Резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належить ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності, або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) відповідні нафтопродукти за актами приймання-передачі від 31.05.2016 р. № ДФ-90 на загальну суму 19 552 029,02 грн., у тому числі, ПДВ 3 258 671,50 грн., від 30.06.2016 р. №ДФ-12 на загальну суму 22 440 036,41 грн., у тому числі, ПДВ 3 740 006,07 грн.

На підставі складених та зареєстрованих ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» податкових накладних, № 33 від 31.05.2016 р. та № 12 від 30.06.2016 р., ТОВ «Лайк-Сіті» сформувало податковий кредит у розмірі 6 998 677,57 грн. і в подальшому відобразило його в податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди.

З метою проведення господарської діяльності з реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС між ТОВ «Лайк-Сіті» та ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» укладено Договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 5/16-05-2016 від 16 травня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» (Постачальник) зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно умов договору. Додатковими угодами №l та №2 від 16.05.2016 р. до Договору поставки Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів її вартість, тощо. Відповідно до умов укладених договорів, поставка здійснювалась на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «ДШПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

На виконання умов Договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 5/16-05-2016 від 16.05.2016 р. та Додаткових угод №1 та №2 за актами приймання-передачі від 31.05.2016 р. № 1 та № 2 ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» передано, а ТОВ «Лайк-Сіті» прийнято на умовах EXW - (Резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ») відповідні нафтопродукти на загальну суму 5 396 265,46 грн., у тому числі, ПДВ 899377,58 грн., та на загальну суму 10 185 485,32 грн., у тому числі, ПДВ 1697580,89 грн.

Придбані ТОВ «Лайк-Сіті» у ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» за Договором купівлі-продажу № 5/16-05-2016 від 16.05.2016 р. нафтопродукти оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями платіжних доручень.

На підставі складених та зареєстрованих ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» податкових накладних № 415 від 31.05.2016 р. та № 416 від 31.05.2016 р., ТОВ «Лайк-Сіті» сформувало податковий кредит у розмірі 2 596 9858,40 грн. і в подальшому відобразило його в податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди.

На виконання умов укладених договорів поставки, передача позивачем придбаних у ТОВ «ФІЛІН ПРАЙМ», ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС» та ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» нафтопродуктів (бензину) відбувалась на нафтобазах ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» із подальшою передачею на зберігання, що підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання.

За результатами наданих послуг та на виконання умов вказаного вище Договору зберігання № 5508 від 16.05.2016 р., між ТОВ «Лайк-Сіті» та ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» складено відповідні акти приймання-передачі наданих послуг.

Перевезення нафтопродуктів здійснювалось ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС», на підставі Договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 54 від 23 травня 2016 року, укладеного з ТОВ «Лайк-Сіті», що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Для проведення господарської діяльності з реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС між ТОВ «Лайк-Сіті» та ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» укладено Договір поставки № 1605 від 16 травня 2016 року, відповідно до якого, ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» (Постачальник) зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти згідно умов договору. Специфікацією до договору поставки Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів її вартість, тощо.

На виконання умов укладеного Договору, сторонами було узгоджено, що ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» передано у власність ТОВ «Лайк-Сіті» нафтопродукти, які залишилися у резервуарах раніше орендованої (до травня 2016 року) ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» мережі автозаправних станцій.

На підтвердження передачі придбаного ТОВ «Лайк-Сіті» у ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» обсягу нафтопродуктів, позивачем надано відповідні видаткові накладні від 16.05.2016 р., від 17.05.2016 р., від 18.05.2016 р., від 19.05.2016 р., від 23.05.2016 р., від 24.05.2016 р. та від 25.05.2016 р. на загальну суму 34 668 000,00 грн, у тому числі, ПДВ 5 778 000,00 грн, а на підтвердження оплати придбаних нафтопродуктів - відповідні платіжні доручення.

На підставі складених та зареєстрованих ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» податкових накладних від 31.05.2016 року № 31706, № 31707, № 31708, № 31709, № 31710, № 31711, ТОВ «Лайк-Сіті» сформувало податковий кредит у розмірі 5 778 000,00 грн. і, в подальшому, відобразило його в податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що реалізація нафтопродуктів, придбаних у ТОВ «ФІЛІН ПРАЙМ», ТОВ «ДЕЛЬТА ФОКС», ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ, ТОВ «БІЗНЕС МРІЯ» через мережу АЗС ТОВ «Лайк-Сіті» в повному обсязі підтверджується первинними бухгалтерськими документами та наданими копіями договорів поставки нафтопродуктів, додаткових угод до договорів поставки нафтопродуктів, актів приймання-передачі нафтопродуктів, податкових та видаткових накладних, договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, актів здачі- приймання виконаних робіт, платіжних доручень (на підтвердження оплати вартості придбаних нафтопродуктів та послуг автотранспортних підприємства з перевезення нафтопродуктів), журналів-ордерів та відомості по рахунку.

Щодо правомірності проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесеного ними відповідно до закону.

Пунктом 78.4 ст. 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Тобто, документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу, можливість для проведення документальної позапланової перевірки, на підставі п/п 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, та прийняття відповідного наказу виникає при надходженні до контролюючого органу судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року у справі №757/43994/17-к надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні №0001823 документальної позапланової перевірки ТОВ "Лайк-Сіті" на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також, дотримання валютного та іншого законодавства, у тому числі, при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2016 р. Проведення документальної позапланової перевірки доручено спеціалістам Державної фіскальної служби України в строки, встановлені Податковим кодексом України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №826/3676/18 зазначив наступне: «… невід`ємною частиною рішення про призначення перевірки є визначення суб`єкта, який здійснює перевірку, та суб`єкта, у якого здійснюється перевірка, - без чого проведення перевірки є неможливим».

Отже, колегія суддів вважає, що визначення контролюючого органу уповноваженого на проведення перевірки віднесено до виключної компетенції слідчого судді.

У даному випадку, суб`єктний склад таких осіб було визначено ухвалою Печерського районного суду м. Києва та доручено проведення документальної позапланової перевірки саме співробітникам ДФС України, а не ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Водночас, наказ від 29 серпня 2017 року про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лайк-Сіті» було видано Головним Управлінням ДФС в Івано-Франківській області (Т. 6 а.с. 63).

Відповідно до Акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лайк-Сіті» податкового, валютного законодавства єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2008р. по 31.12.2016р.» від 13 вересня 2017 року № 1008/09-19-14-01/39645757, документальну позапланову виїзну перевірку було проведено працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (Т. 5 а.с. 186-249).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Враховуючи, що у даному випадку, ухвалою суду було чітко визначено орган, якому було доручено проведення перевірки у рамках кримінального провадження, ДФС України не мала правих підстав самостійно змінювати на власний розсуд судове рішення та визначати орган, який має провести таку перевірку.

Аналогічна позиція у справі з подібними правовідносинами була висловлена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постановах від 23 жовтня 2019 року у справі №826/3676/18 та від 03 квітня 2018 року у справі №820/4482/17.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції щодо того, що за відсутності в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 31.07.2019 року у справі №757/43994/17-к дозволу на проведення перевірки Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, протиправним є делегування Державною фіскальною службою України, на підставі судового рішення, Головному управлінню ДФС в Івано-Франківській області повноважень на здійснення перевірки позивача.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що позапланова перевірка ТОВ "Лайк-Сіті" правомірно проведена Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Щодо посилання апелянта на те, що наказ про проведення перевірки є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову в цій частині не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 зазначив наступне: «…у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково задоволено позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті", так як, скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права позивача, а тому, рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року вказав наступне: «… незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень».

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Колегія суддів наголошує на тому, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року в справі №757/43994/17-к проведення документальної позапланової перевірки доручено виключно спеціалістам Державної фіскальної служби України.

Отже, здійснення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лайк-Сіті» іншим суб`єктом, зокрема, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, є порушенням ухвали слідчого судді та компетенції фіскального органу, яка, в даному випадку, при здійсненні перевірки, на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, визначається з врахуванням умов, встановлених відповідною ухвалою слідчого судді.

З підстав вищевказаного, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті", на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" та, відповідно, до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року в справі №757/43994/17-к.

При цьому, колегія суддів вважає, що відсутність підстав для проведення перевірок, зазначених підпунктами 78.1.1, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 07 серпня 2018 року у справі №820/4024/17.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07 листопада 2017 року №, №, №.

Посилання апелянта на ненадання ТОВ «Лайк-Сіті» інформації та документів щодо фінансово-господарських операцій із контрагентами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, у Головного управління ДФС в Івано-Франківській були відсутні повноваження на здійснення перевірки позивача.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті", а тому, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та частково знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню частково з прийняттям нового рішення в частині.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29 серпня 2017 року №1487 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Собків Я.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020 року.