Справа № 440/942/20
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.Справа № 440/942/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.06.20 року по справі № 440/942/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 27.01.2020 №ПЛ5795/168/АВ/П/ТД-ФС.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці у Полтавській області від 27.01.2020 №ПЛ5795/168/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1882,52 грн (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві гривні п`ятдесят дві копійки).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу управління Держпраці у Полтавській області від 27.11.2019 №260П та направлення від 28.11.2019 №2184 головним державним інспектором праці Черкаською А.М. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем ведення господарської діяльності ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 46, 47).

10.12.2019 інспектором праці Черкаською А.М. складено акт №ПЛ5795/168/АВ інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю (а.с. 49-53). У акті наведені твердження про порушення позивачем вимог ч. 3 ст 24 Кодексу законів про працю України щодо допуску ОСОБА_2 до роботи кухаря з 28.11.2019 без укладення трудового договору у письмовій формі, видання наказу про прийняття на роботу та повідомлення органів ДПС про прийняття працівника на роботу.

До акта інспекційного відвідування додані письмові пояснення гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого змісту: "Я, ОСОБА_2 , з 28.11.2019 перший день приступила до роботи кухаря. Робила піцу, млинчик. Оформлена у ФОП ОСОБА_1 " (а.с. 54).

Крім того, у описовій частині акта інспекційного відвідування інспектором праці зазначено, що 2.12.2019 представником за довіреністю ФОП ОСОБА_1 надано наказ від 27.11.2019 №К-16 про прийняття на посаду кухаря ОСОБА_2 з 28.11.2019; трудовий договір від 28.11.2019 №10, укладений між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 ; повідомлення про прийняття працівника на роботу, подане до Головного управління ДПС у Полтавській області 28.11.2019 о 12:03:44, про що свідчить квитанція №2 за реєстраційним номером 34286024 (а.с. 52, 55-57).

Листом від 13.12.2019 вих.№02-12/8424 ФОП ОСОБА_1 повідомлено про отримання 12.12.2019 акта державного інспектора праці від 10.12.2019 №ПЛ5795/168/АВ, що є підставою для розгляду справи про накладення штрафу згідно статті 265 КЗпП України у термін, визначений пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а.с. 60). За твердженням представника відповідача, даний лист не вручений адресату з огляду на повернення поштового відправлення, на підтвердження чого надано копію поштового конверта (а.с. 60 - зворот).

27.01.2020 управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову №ПЛ5795/168/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням) та на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн (а.с. 61-62).

Не погодившись з прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Законом України від 12.12.2019 №378-IX "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", що набрав чинності з 2.02.2020, абзац другий частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України замінено двома новими абзацами такого змісту: "фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження; вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення".

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю на момент виникнення та реалізації спірних відносин було визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4.12.2019 №1132) (надалі - Порядок №823).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509).

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку №823 (у редакції, чинній га момент виникнення спірних відносин), заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п.п. 8, 10 Порядку №823, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів. Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення.

Відповідно до п. 18 Порядку № 823, у разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Згідно з п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку №509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є правомірність рішення відповідача про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Вказаною нормою передбачено притягнення до відповідальності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зокрема, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Зі змісту постанови управління Держпраці у Полтавській області від 27.01.2020 №ПЛ5795/168/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами встановлено, що у якості підстави для притягнення позивача до відповідальності зазначено виключно порушення ним вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Разом з цим, до матеріалів справи залучені копії наказу від 27.11.2019 №К-16 про прийняття на посаду кухаря ОСОБА_2 з 28.11.2019, трудового договору від 28.11.2019 №10, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого до Головного управління ДПС у Полтавській області 28.11.2019 о 12:03:44, про що свідчить квитанція №2 за реєстраційним номером 34286024 (а.с. 52, 55-57).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що зазначені документи є достатніми та достовірними доказами офіційного працевлаштування ОСОБА_2 за професією кухаря у ФОП ОСОБА_1 з 28.11.2019.

Відповідні документи були надані державному інспектору праці 02.12.2019, що відображено ним у акті інспекційного відвідування. А оскільки відповідно до направлення від 28.11.2019 №2184 інспекційне відвідування мало тривати з 28.11.2019 по 11.12.2019, такі документи мали бути враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення, адже їх надано у період проведення заходу державного контролю.

Доводи представника відповідача про те, що ненадання відповідних документів до початку інспекційного відвідування свідчить про їх відсутність станом на 28.11.2019, є необґрунтованими, оскільки матеріали інспекційного відвідування не містять доказів витребування таких документів державним інспектором праці.

При цьому, місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності є місто Полтава, тоді як інспекційне відвідування проведено за місцем фактичного розташування об`єкта господарювання - у м. Лубни Полтавської області. А оскільки позивач про проведення інспекційного відвідування не повідомлявся, відповідні документи були відсутні безпосередньо у приміщенні закладу саме з цих підстав.

Посилання представника відповідача на те, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подане до Головного управління ДПС у Полтавській області 28.11.2019 о 12:03:44, що свідчить про допуск ОСОБА_2 до роботи станом на 10:40 28.11.2019 без повідомлення уповноваженого органу про прийняття працівника на роботу, у контексті даного спору є безпідставними, оскільки абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України не передбачено застосування штрафу до суб`єкта господарювання у зв`язку з відсутністю повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу. Відтак, наведена обставина не є підставою для накладення на позивача штрафу у відповідності до вимог абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у спірних відносинах викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №440/45/19.

Крім того, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не надано оцінку поясненням ОСОБА_2 , яка стверджувала про працевлаштування у ФОП ОСОБА_3 (а.с. 54).

Крім того, позивачем 7.12.2019 подано до Головного управління ДПС у Полтавській області Звіт за формою №Д4 за листопад 2019 року, яким повідомлено про нарахування та виплату ОСОБА_2 заробітної плати з 28.11.2019, а також утримання із виплаченого доходу податків і зборів, перерахування єдиного внеску.

З урахуванням вказаного вище, на момент проведення заходу державного контролю 28.11.2019 гр. ОСОБА_2 була допущена ФОП ОСОБА_1 до роботи на підставі наказу від 27.11.2019 про прийняття на роботу та трудового договору від 28.11.2019, відтак у спірних відносинах відсутній факт допуску позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем з метою обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення відеозапис, є неналежним доказом у цій справі, оскільки з нього не можливо установити місце проведення відеозйомки, осіб, які опитуються інспектором праці, адже жодні посвідчення особи останнім не запитані, а особу громадянки встановлено з її слів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення, відтак висновок відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску гр. ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, на підставі чого наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року по справі №440/942/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 05.10.2020 року