Справа № 420/3161/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3161/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобус 365» до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа Одеська митниця ДФС, про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд скасувати рішення Одеської митниці ДФС рішення про коригування митної вартості товарів від 28.10.2019 № UA500060/2019/000215/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/007232.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.06.2019 між ТОВ «Автобус 365» та компанією Nobina Sverige AB укладено попередній договір купівлі продажу автобусів (про наміри) № 020619, а 18.06.2019 укладено контракт № 30428935 купівлі-продажу пасажирського автобусу Man A 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , за ціною, встановленою п.2.2 контракту - 6000 євро. З метою митного оформлення поставленого товару позивачем подані до Одеської митниці ДФС України рахунок-фактуру, інвойс, сертифікат про походження товару EUR.1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, комерційну пропозицію постачальника, платіжне доручення, звіт про визначення ринкової вартості, контракт, договір про надання послуг митного брокеру, листи і повідомлення, копію митної експортної декларації країни відправлення. Однак 28.10.2019 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000215/2 від 28.10.2019 та картку відмови № UA500060/2019/007232. Підставою для коригування вартості слугували невідповідності у поданих документах, зокрема: в експортній МД вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро); наданий експертом звіт про визначення ринкової вартість не містить всіх необхідних визначених характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг). В свою чергу, в експортній МД вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості, оскільки митними органами Швеції оформлення здійснюється у грошовій одиниці - шведській кроні, і станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс шведської крони до євро становив близько 1 євро = 10,6 шведської крони, у зв`язку із чим зазначена митними органами сума 65 093 шведський крон відповідає 6000 євро Крім того, на 2 арк. звіту експерт про визначення ринкової вартості міститься інформація стосовно пробігу ТЗ, а саме показник одометру.

Ухвалою від 25.05.2020 суддею Радчуком А.А. адміністративний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі; ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.07.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 27.08.2020 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Радчука А.А. по справі № 420/3161/20.

Ухвалою від 01.09.2020 суддею Завальнюком І.В. прийнято до розгляду справу № 420/3161/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобус 365» до Одеської митниці Державної митної служби, третя особа Одеська митниця ДФС, про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.07.2020 до суду від Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в експортній МД вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро); наданий експертом звіт про визначення ринкової вартість не містить всіх необхідних визначених характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг). Крім того, у пункті 3.4. контракту від 26.07.2019 № 242019 вказано, що поставка товару здійснюється за умовами DAT Одеса, але в рахунку-фактурі від 26.07.2019 № 292019 чи в інших товаросупровідних документах умови поставки товару не вказані, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у поданих до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019 зазначено код товару, відмінний від даних, зазначених у поданій ЕМД; висновок експерта щодо ціни товару, містить посилання на Інтернет ресурси, в яких не зазначено рік випуску порівнювальних товарів, що не дає змогу перевірити правильність розрахунків. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у пункті 3.4 контракту від 26.07.2019 року № 242019 вказано, що поставка товару здійснюється за умовами DAT Одеса, але в рахунку фактурі від 26.07.2019 № 292019 чи в інших товаросупровідних документах умови поставки товару не вказані, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Також у поданих до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019 зазначено код товару, відмінний від даних, зазначених у поданій ЕМД. Крім того, висновок експерта щодо ціни товару містить посилання на Інтернет ресурси, в яких не зазначено рік випуску порівнювальних товарів, що не дає змогу перевірити правильність розрахунків.

05.08.2020 до суду від ТОВ «Автобус 365» надійшла відповідь на відзив.

21.09.2020 до суду від представника ТОВ «Автобус 365» надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представники відповідача - Одеської митниці Держмитслужби, третьої особи - Одеської митниці ДФС до суду не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи позицію сторони позивача, неявку представників сторін, беручи до уваги відсутність перешкод для розгляду, справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 250 КАС України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 18.06.2019 між ТОВ «Автобус 365» (Україна) та Nobina Sverige AB (Швеція) укладено контракт № 30428935, за яким Nobina Sverige AB зобов`язалось передати у власність покупця ТОВ «Автобус 365» пасажирський автобус марки Man, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , 2010 року випуску, що був у використанні.

Відповідно до п.2 контракту від 18.06.2020 № 30428935 ціна та загальна вартість товару складає 6000 (шість тисяч) євро.

Згідно з п.3.1 продавець зобов`язується оформити перевізні документи та митні декларації: рахунок, технічний паспорт, експортна декларація.

Відповідно до п.3.2 поставка здійснюється на територію України силами та за рахунок покупця.

Згідно з п.4 покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів прямим банківським переводом на валютний рахунок продавця. Платіж здійснюється до моменту поставки (100% передоплата) на підстав виставленого рахунку (інвойсу) продавцем в строк до 01.08.2019.

На виконання вищезазначеного контракту продавцем на користь ТОВ «Автобус 365» було поставлено пасажирський автобус марки Man, тимчасовий транзитний номер НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , 2010 року випуску, що був у використанні відповідно до інвойсу № 30428935 від 18.06.2019 та інвойс-проформи № 2238 від 18.06.2019.

З метою митного оформлення товару уповноважена особа Товариства подала до митного органу електронну митну декларацію № UA500060/2019/034463 від 26.10.2019, в якій заявлено митну вартість товару за першим методом визначення митною вартості - за ціною договору на рівні 6000 євро (графа 42).

Разом з ЕМД на виконання вимог статті 335 та 53 Митного кодексу України було подано наступні документи:

Попередній договір купівлі-продажу автобусів (про наміри) № 020619 від 01.06.2019;

Контракт № 30428935 від 18.06.2019;

рахунок-фактура (proforma) № 2238 від 18.06.2019;

інвойс № 30428935 від 18.06.2019;

сертифікат про походження товару форми EUR.1 № А2348269 від 14.06.2019;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 22.08.2019;

платіжне доручення № 58 від 26.06.2019;

платіжне доручення № 35 від 16.07.2019;

звіт № 11/2 від 25.10.2019 про визначення ринкової вартості ТЗ ФОП ОСОБА_1 ;

договір про надання послуг митного брокеру № 0404 від 23.05.2019;

заявка декларанта про надання усіх документів від 28.10.2019;

копія митної експортної декларації № 19SEE8GMAN030X43U7 від 14.06.2019.

Позивачем було отримано Запит (повідомлення) митного органу стосовно митного оформлення декларації № UA500060/2019/034463 від 26.10.2019, в якому було зазначено про те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: в експортній декларації № 19SEE8GMAN030X43U7 від 14.06.2019 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару; наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 11/2 від 25.10.2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

28.10.2019 позивачем до відділу митного оформлення № 6 МП «Одеса-центральний» надано повідомлення вих. № 321/1, яким на виконання ст. 53 МК України надано пояснення про те, що в експортній МД вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості, оскільки митними органами Швеції оформлення здійснюється у грошовій одиниці - шведській кроні, і станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс шведської крони до євро становив близько 1 євро = 10,6 шведської крони, у зв`язку із чим зазначена митними органами сума 65 093 шведський крон відповідає 6000 євро Крім того, на 2 арк. звіту експерт про визначення ринкової вартості міститься інформація стосовно пробігу ТЗ, а саме показник одометру.

28.10.2019 електронним повідомленням декларантом СПД ОСОБА_2 було надіслане повідомлення, в якому вказано, що додаткові документа надані бути не можуть та викладено прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Не погодившись із заявленою декларантом митною вартістю, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000215/2 від 28.10.2019 та картку відмови № UA500060/2019/007232, збільшивши вартість поставленого автобуса до 20 636 євро.

Митна вартість скоригована в результаті аналізу баз даних ЄАІС, в результаті чого встановлено, що рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, 20 636 євро (МД № UA403030/2019/015859 від 03.09.2019), ніж заявлено декларантом - 6000 євро.

Не погоджуючись із прийнятими посадовими особами митниці карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенням про коригування митної вартості позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» Одеська митниця ДФС реорганізується шляхом приєднання до Одеської митниці Держмитслужби.

Згідно з наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» 27.11.2019 розпочато процедуру реорганізації Одеської митниці ДФС шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку із чим позов пред`явлено до Одеської митниці Держмитслужби (дата запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 06.11.2019; номер запису: 1 072181), яка є правонаступником Одеської митниці ДФС.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення про коригування митної вартості та картку відмови необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від UA500060/2019/000215/2 від 28.10.2019 вбачається, що підставою для його прийняття слугували виявлені митним органом розбіжності: в експортній декларації № 19SEE8GMAN030X43U7 від 14.06.2019 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару; наданий експортом звіт про визначення ринкової вартості № 11/2 від 25.10.2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Не заслуговують на увагу твердження митного органу про розбіжності заявленої митної вартості товару від вартості товару, вказаної у митних деклараціях країни відправлення.

Зокрема, вказана у відповідній копії митної декларації країни відправлення вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється в грошовій одиниці Швеції - шведської крони.

Враховуючи те, що станом на момент оформлення у Швеції пасажирського автобусу офіційний курс шведської крони до євро становив близько 10,6 шведських крон за один євро, то у відповідній експортній митної декларації вказана вартість товару у розмірі 65093 шведських крон є еквівалентом вартості товару у розмірі 6000 євро, яка відповідає вартості товару, вказаної у п. 2.2 контракту.

Більш того, задля додаткового документального підтвердження митної вартості товару позивачем був наданий відповідачу відповідний звіт ФОП ОСОБА_1 про визначення ринкової вартості КТЗ, відповідно до якого ринкова вартість пасажирського автобусу за контрактом становила суму у розмірі 5800 євро, тобто менше задекларованої суми в 6000 євро, яка є ціною договору.

При цьому зауваження митного органу до визначення суб`єктом оціночної діяльності вартості автобусу, зокрема те, що наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 11/2 від 25.10.2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг), на увагу не заслуговують, оскільки відповідна характеристика присутня у звіті (показник одометру: 567716).

У зв`язку із цим суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - необґрунтованим.

Так, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000215/2.

У постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Крім того, при визначенні митної вартості товару із застосуванням резервного методу митний орган не зазначив конкретної інформації та джерел, які використовувалися при її визначенні, а саме: митна вартість автобусу якої марки бралася за основу, фактура вартість, країна експорту, час експорту в України, виробника, маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зокрема зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 Митного кодексу України.

Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

В той же час, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає зовсім інші підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товару та прийняття картки відмови, а саме: 1) у пункті 3.4 контракту від 26.07.2019 року № 242019 вказано, що поставка товару здійснюється за умовами DAT Одеса, але в рахунку фактурі від 26.07.2019 № 292019 чи в інших товаросупровідних документах умови поставки товару не вказані, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) у поданих до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019 зазначено код товару, відмінний від даних, зазначених у поданій ЕМД; 3) висновок експерта щодо ціни товару містить посилання на Інтернет ресурси, в яких не зазначено рік випуску порівнювальних товарів, що не дає змогу перевірити правильність розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням того, що вищевказані аргументи не були покладені в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 28.10.2019 № UA500060/2019/000215/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/007232, останні не повинні прийматись до уваги судом відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України.

За таких обставин, під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пунктів 1 частини 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в розмірі 10 000 грн в розрахунку гонорару за надання правової допомоги від 16.04.2020 по договору про надання правової допомоги № 23-1 від 01.02.2020 зазначено наступне: надання усних та письмових консультацій, висновків, дослідження актуальної судової практики, підготовка правової позиції - 2500 грн; збирання доказів для подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів - 2500 грн; складання та подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, апеляційної скарги та будь-яких інших процесуальних документів - 2500 грн; представництво інтересів Замовника в ООАС, 5ААС - 2500 грн.

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАСУ обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак на виконання вищезазначеної норми відповідачем не надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. Так, судом встановлено, що в провадженні ООАС знаходиться 55 справ за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобус 365» до Одеської митниці Державної митної служби про скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митних декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, спори по яких є подібними, обґрунтування майже ідентичним, а інтереси позивача по всіх справах представляє адвокат Гончарук І.В. При цьому, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Також, беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в сумі грн, позивачу у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати в загальному розмірі 5204 грн (судовий збір 4204 грн + витрати на правничу допомогу 1000 грн).

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобус 365» (67512, Одеська область, Лиманський район, с. Курісове, вул. Старокиївська, 3; ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А; ), третя особа Одеська митниця ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а; ), про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 28.10.2019 № UA500060/2019/000215/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/007232.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобус 365» судові витрати у розмірі 5204 грн (п`ять тисячі двісті чотири грн).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк