Справа № 642/4560/20
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02.10.2020
Справа№642/4560/20
Провадження№2-а/642/70/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року

Ленінський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Гримайло А.М.

за участю секретаря Самотой В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ДПП Зімницького Дмитра Сергійовича, Департамент патрульної поліції в особі УПП в Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову ЕАМ №3067387 від 01 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, винесену Інспектором 6 роти 2 батальйону УПП ДПП в Харківській області лейтенантом поліції Зімницьким Дмитром Сергійовичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, а провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. закрити..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 вересня 2020 року приблизно о 10 годині 45 хвилин позивач рухалась на автомобілі Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Полтавський шлях в районі будинку 247 в м. Харкові та була зупинена відповідачем по справі начебто у зв`язку з перевищенням встановленої швидкості руху та попросив надати позивача посвідчення водія. Надавши посвідчення водія, інспектор склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3067387 від 01 вересня 2020 року.

Разом з тим, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, інспектором була груба порушена процедура розгляду матеріалу, регламентований главою 22 КУпАП.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухвалою судді від 21.09.2020 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.09.2020 відповідачі отримали ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, однак, відзив на позовну заяву суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» по справі не здійснювалось.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 01 вересня 2020 року інспектором взводу 6 роти 2 батальйону УПП ДПП в Харківській області лейтенантом поліції Зімницьким Дмитром Сергійовичем винесено постанову серії ЕАМ №3067387 про притягнення позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається із вказаної постанови 01 вересня 2020 року о 10 годині 48 хвилин я, керуючи автомобілем марки Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_1 . рухалась по вул. Полтавський шлях в районі будинку 247 в м.Харкові, перевисивши встановлену швидкість на 28 км. вимірбвання проводилось приладом Трукам тс 000748. чим порушила вимоги п. 1.24 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах з дозволеною швидкістю руху 50 км/год), за що передбачені відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

П. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідач ОСОБА_2 розглянув справу на місці зупинки

автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням

органу, який уповноважений розглядати такі справі, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16а зазначив, що ненадання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є підставою для скасування постанови.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду відзив на позов та не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував вказане твердження позивача.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив п. 1.24 ПДР України без порушення процедури розгляду справи.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові від 13 грудня 2016 року, і вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення і подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. З метою однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, ставка судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, за пред`явлення даного позову до суду, сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн.

З огляду на викладене, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено, сплачений ним судовий збір у розмірі 420,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ДПП Зімницького Дмитра Сергійовича, Департамент патрульної поліції в особі УПП в Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ЕАМ №3067387 від 01 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, винесену Інспектором 6 роти 2 батальйону УПП ДПП в Харківській області лейтенантом поліції Зімницьким Дмитром Сергійовичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Ленінський районний суд м. Харкова

Суддя: А.М.Гримайло