Справа № 158/359/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 158/359/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Філіпчука П.В. про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Філіпчука П.В. про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 05.09.2019 призначена пенсія по інвалідності. Проте, при призначенні пенсії по інвалідності до страхового стажу позивача не було враховано період зайняття підприємницькою діяльністю з 15.04.2000 по 31.12.2003. Крім того, зазначає, що пенсія повинна була бути призначена з 17.07.2018, з дати звернення до органу Пенсійного фонду, а тому, позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

У відзиві від 16.09.2020 на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що згідно довідки №1465/ФОП/17-00 від 06.02.2020, виданої Володимирецьким ДПІ Вараського управління ГУ ДПС у Рівненській області гр. ОСОБА_1 з 15.04.2000 по 12.05.2005 та з 17.04.2007 по 23.03.2010 перебував на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець. З 27.03.2000 по 31.12.2000 перебував на загальній системі оподаткування, з 01.01.2001 по 31.12.2004 застосував спрощену систему оподаткування, обліку і звітності другої групи.

При цьому, період з 01.01.2001 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі довідки №1465/ФОП/17-00 від 06.02.2020.

А відтак, при зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області керувалося виключно нормами чинного законодавства України.

Крім того, зазначає, що відповідачем призначено позивачу пенсію по інвалідності з 05.09.2019, саме з дати звернення останнього, що підтверджується заявою про призначення пенсії від 05.09.2019.

Також, звертає увагу суду на те, що позивачем невірно визначено у справі відповідача, оскільки повноваження щодо призначення, перерахунку або відмови в призначення пенсій наділений суб`єкт владних повноважень - орган Пенсійного фонду України в області, а не його керівник.

Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_1 з 05.09.2019 призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування".

Розмір пенсії позивача обчислено з врахуванням страхового стажу 11 років 2 місяці 20 днів.

Проте, позивач вважає, що під час призначення пенсії по інвалідності йому не зараховано до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 15.04.2000 по 31.12.2003.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 30 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ст.32 цього Закону особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема: для осіб з інвалідністю II та III груп від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії засудженим до позбавлення (обмеження) волі подається через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до органу, що призначає пенсію за місцезнаходженням установи виконання покарань.

За бажанням зазначених осіб відповідні документи для призначення пенсії можуть подаватися ними безпосередньо відповідно до статей 60-1 та 122 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Статтями 60-1 та 122 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Пенсії засудженим за наявності відповідного права призначаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання. Особа, яка під час відбування покарання набула право на пенсію, надає адміністрації виправного закладу клопотання про забезпечення необхідних умов для призначення їй пенсії за місцезнаходженням цього виправного закладу, у тому числі щодо виклику представників Пенсійного фонду України з метою подання у встановленому порядку необхідних документів безпосередньо особою, яка відбуває покарання, або представником особи, яка відбуває покарання, за нотаріальним дорученням.

Адміністрація виправного закладу не більш як протягом 30 днів з дня реєстрації клопотання забезпечує зустріч засудженого з представником Пенсійного фонду України та всебічно сприяє належному оформленню і поданню ним відповідних документів або забезпечує умови для оформлення і подання необхідних документів через представника особи, яка відбуває покарання.

Судом встановлено, що 05.09.2019 ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подано заяву для призначення пенсії по третій групі інвалідності загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування".

13.11.2019 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" з 05.09.2019.

А відтак, суд вважає не обґрунтованим твердження позивача про те, що пенсія повинна бути йому призначена з 17.07.2018, оскільки датою звернення за призначенням пенсії є 05.09.2019.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії позивача обчислено з врахуванням страхового стажу 11 років 2 місяці 20 днів.

При цьому, позивач не погоджується з обчисленим відповідачем страховим стажем та вважає, що до нього має бути зарахований період зайняття підприємницькою діяльністю з 15.04.2000 по 31.12.2003, на що судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 4 Порядку №637 передбачено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.02.2019 за №24262841 вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 28.02.2000 по 24.05.2005, з 17.06.2005 по 21.11.2006 та з 13.04.2007 по 30.03.2010. (а.с.103)

Згідно довідки ГУ ДПС у Рівненській області №1465/ФОП/17-00 від 06.02.2020, виданої гр. ОСОБА_1 та листа ГУ ДФС у Рівненській області №4274/9/17-00-52-82 від 02.05.2019, судом встановлено, що він перебував на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець з 15.04.2000 по 12.05.2005, та з 17.04.2007 по 23.03.2010. З 27.03.2000 по 31.12.2000 перебував на загальній системі оподаткування. З 01.01.2001 по 31.12.2004 застосував спрощену систему оподаткування, обліку і звітності другої групи. З 01.01.2005 по 12.05.2005 перебував на загальній системі оподаткування, з 19.04.2007 по 31.12.2009 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності другої групи, з 01.01.2010 і до моменту зняття з обліку перебував на зальній системі оподаткування. (а.с.105-107)

Водночас, з долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 вбачається, що період підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003, коли саме останній перебував на спрощеній системі оподаткування, зараховано до його страхового стажу.

При цьому, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 15.04.2000 по 31.12.2000, оскільки у вказаний період позивач згідно матеріалів справи перебував на загальній системі оподаткування.

Отже, до страхового стажу зараховані періоди здійснення особою підприємницької діяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при зарахуванні до страхового стажу періодів зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області діяло на підставі норм чинного законодавства України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору, прийняте відповідачем рішення як суб`єктом владних повноважень, перевірялося судом на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, а відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Філіпчука П.В. про зобов`язання вчинити дії, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Філіпчука П.В. про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - Філіпчук П.В., адреса: 43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В.

Суддя Ю.Ю. Сорока