Справа № 520/9343/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 жовтня 2020 року № 520/9343/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в невиконанні постанови ВАСУ від 25 вересня 2012 року по справі № К/9991/24753 (основна справа № 2А-1/11) - визнати протиправною, та

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати пенсіонеру ОСОБА_1 пенсію згідно ч. 2 ст. 24, ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по формулі відповідно до постанови ВАСУ від 25 вересня 2012 року та додаткової економічної експертизи №5481/26-1942/26 від 18 квітня 2014 року Донецького НДІСЕ з введенням в формулу нарахування пенсії коефіцієнта заробітної плати - 4,04898, коефіцієнта страхового стажу - 0,73125, доплати за понаднормовий трудовий стаж та з врахуванням змін діючого законодавства в сумі 15261,15 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату недоплачених сум пенсії ОСОБА_1 відповідно до додаткової економічної експертизи №5481/26-1942/26 від 18 квітня 2014 року Донецького НДІСЕ за період з 19 серпня 2004 року по 01 липня 2013 року в розмірі 191715,69 грн.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови ВАСУ від 25 вересня 2012 року, ч. 4, статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та висновку додаткової економічної експертизи №5481/26-1942/26 від 18 квітня 2014 року Донецького НДІСЕ за період з 01 липня 2013 року по дату винесення рішення суду з введенням в формулу нарахування пенсії коефіцієнта заробітної плати - 4,04898, коефіцієнта страхового стажу - 0,73125 та доплати за понаднормовий трудовий стаж з подальшим збільшенням відповідно до змін діючого законодавства і здійснити виплату пенсіонеру ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії.

Так, спірні відносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивача, не виконується постанова ВАСУ від 25 вересня 2012 року по справі № К/9991/24753, яка набрала законної сили.

Частиною 1-3 ст.242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зазначає, що обраний позивачем у даній справі спосіб захисту спрямований на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № К/9991/24753, проте вже на стадії його виконання.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/1517 від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того аналогічна правова позиція викладена Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 23.03.2020 року по справі №520/11897/19 та 12 від серпня 2020 р. по справі № 520/8358/2020.

Отже, спір у справі, що розглядається в частині вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виплати пенсію згідно рішення суду, є спір який виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Стосовно висновку додаткової економічної експертизи №5481/26-1942/26 від 18 квітня 2014 року Донецького НДІСЕ, суд зазначає, що вказаний висновок складено по кримінальному провадженню №0000003 від 25.02.2013 року за ознаками кримінального порушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України (Невиконання судового рішення).

Таким чином вказана висога також спрямована на виконання судового рішення у справі № К/9991/2475.

Відтак є підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України, суддя закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 239 КАС України, повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 142, 238, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №520/9343/2020 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Роз`яснити, що ухвала підлягає оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.