Справа № 420/3761/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3761/20

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 02.07.2020р., м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та її стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частити НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно в сумі 100166,61 грн. з урахуванням відрахувань.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року позивачу не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно в сумі 100166,61 грн. з урахуванням відрахувань.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та прийняти по справі нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки відповідач діяв відповідно до Інструкції №260 та виконував роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 згідно яких, у зв`язку із внесенням змін до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не слід нараховувати до окремого роз`яснення.

Також, в апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2017 року лютому 2018 року, відсутність механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди та зазначає про дискреційні повноваження органу, щодо встановлення базового місяця з обов`язковим погодженням його з Департаментом фінансів Міністерства оборони України та встановлення відповідних сум підчас обрахуванні індексації за 2016 - 2018 роки.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2018 року №141 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, індексація грошових доходів ОСОБА_1 за період з 01.12.2015р. по 26.06.2018р. не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується довідкою про додаткові види грошового забезпечення.

05 березня 2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою в якій просив:

- надати довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року;

- надати довідку про виплату або невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за весь період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року;

- надати копії карток особового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року;

- надати витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про вступ позивача до виконання обов`язків за посадою та витяг про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1

Листом від 03 квітня 2020 року за №350/205/155/62/96 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України індексація грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року не виплачувалася.

Додатково повідомлено, що нарахування та виплата додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі індексації проводиться в додаткових розрахункових відомостях, що зберігаються три роки. Розрахункові відомості додаткових видів грошового забезпечення по 2016 рік знищено, а тому визначення базового місяця індексації грошового забезпечення є неможливим. Крім того, індексація грошового забезпечення за грудень 2015 року була виплачена позивачу у березні 2016 року, що підтверджується роздавальною відомістю за вказаний період.

Також позивача повідомлено, що відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та у зв`язку з підвищенням посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації для військовослужбовців став березень 2018 року. Обчислення подальшої індексації здійснюється з місяця наступного за місцем такого підвищення. Тобто права на отримання індексації позивач не набув.

Не погоджуючись з діями Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року, вважаючи їх незаконними та протиправними ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.12.2015р. по 26.06.2018р., про що свідчить лист ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 року № 350/205/155/62/96, що є порушенням вимог Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року включно в сумі 100166,61 грн. з урахуванням відрахувань підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами другою - третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ ( далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону №1282-ХІІ ).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 .

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 року по справі №825/874/17 (адміністративне провадження №К/9901/17256/18).

Відповідачем не заперечується, що в період з 01.01 2016 року по 26.06.2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася. Крім того Військовою частиною надано доказів нарахування та виплати індексації за грудень 2015 року у березні 2016 року, посилаючись на знищення роздавальних відомостей за 2016 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, аргументи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не нарахування індексації заробітної плати та відмови у її виплаті позивачу, а також жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на її нарахування та виплату

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.06.2018 року.

Щодо посилання апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення колегія суддів зазначає наступне.

Обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 жовтня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук