Справа № 826/5188/17
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5188/17 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Сорочко Є.О., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду;

- зобов`язання Уповноваженої особи внести дані про рахунок позивача № НОМЕР_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду у розмірі 50700 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В подальшому від представника позивача адвоката Тарасової-Патрай К.А. про розподіл судових витрат, в якій вона просить присудити на користь позивача судовий збір у сумі 1280 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. за рахунок Фонду.

Додатковим судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року вказану заяву задоволено частково, стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 5 120,00 грн.

В апеляційній скарзі відповдіач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частино 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина восьма статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення позивачем витрат до суду подано копії таких документів:

- договір №2017-1004 від 10.04.2017, укладений між позивачем і Тарасовою-Патрай К.А. (Адвокат), про надання правової допомоги, згідно з яким здійснюється оплата адвокат-ської допомоги у розмірі 10000 грн. в момент підписання договору + гонорар у розмірі 10% від отриманої суми, що сплачуюються в момент отримання від банку коштів;

- акт прийому-передачі грошових коштів по договору №2017-1004, згідно з яким Адвокат отримала грошові кошти у сумі 9000 грн. від позивача;

- акт приймання-передачі наданих юридичних послуг №1, складений "25.06.82017", згідно з яким Адвокатом надано, а позивачем прийнято юридичні послуги щодо підготовлення та передачі до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви, про що цим судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі №826/5188/17 від 21.04.2017; перелік наданих послуг та їх розрахунок загалом становить 16 год. загальною вартістю 10240 грн., у т.ч.:

1) попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.);

2) вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.);

3) підготовка процесуальних документів та складання позовної заяви - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.);

4) участь у судовому засіданні - 1280 грн. (2 год. х 640 грн./год.);

5) консультація стосовно перспективи та ходу судового розгляду - 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.);

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3714/10 від 26.06.2008.

Представник Фонду, зазначаючи у запереченнях про завищення витрат, не навела жодних аргументів і доказів, які б доводили неспівмірність цих витрат.

Посилання представника Фонду на норми Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 №148, і на відсутність у справі первинних документів, що засвідчують факт опла-ти послуг адвоката та передачу коштів адвокату, у розумінні вказаного Положення, суд відхиляє, оскільки даний нормативно-правовий акт набрав чинності з 05.01.2018, тому не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли до його прийняття у 2017р.

Щодо посилань представника Фонду на відсутність у справі книги обліку доходів і витрат, то суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17 відхилено доводи сторони щодо обов`язковості ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №815/1479/18 та від 09.10.2019 у справі №644/3860/18 підтримано висновок, зазначений у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 №569/17904/17.

Оскільки питання отримання адвокатом доходів та їх відображення у податковому обліку не є предметом розгляду у даній справі та враховуючи постанови Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 02.10.2019 у справі №815/1479/18 та від 09.10.2019 у справі №644/3860/18, суд відхиляє посилання представника Фонду на відсутність Книги обліку доходів і витрат.

Посилання представника Фонду на те, що акт прийому-передачі грошових коштів підписаний одноособово адвокатом, відповідає дійсності і підтверджується копією даного акта. Однак, висновок представника Фонду про те, що даний доказ не є належним доказом на підтвердження оплати витрат, суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Як зазначив суд вище, згідно з договором №2017-1004 від 10.04.2017 (п. 3) оплата у розмірі 10000 грн. здійснюється в момент підписання договору. Також, цим договором передбачено, що Адвокат не приймає на себе обов`язок і не відповідає за їх виконання без здійснення замовником оплати по п. 3 договору (п. 4); договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та виконання умов передбачених п. 3 договору та діє до закінчення виконання обов`язків сторонами (п. 6); до обов`язків Адвоката входить наступне: складання позовної заяви та необхідних процесуальних документів, ведення справи у суді, у всіх ланках (якщо є необхідність), у разі примусового виконання рішення суду Адвокат представляє інтереси замовника у виконавчій службі (п. 5).

У справі наявна позовна заява, письмові пояснення від 30.05.2017 на заперечення відповідача, заява про розподіл судових витрат і клопотання від 27.09.2017 про долучення до матеріалів справи судових рішень Вищого адміністративного суду України у зазначеній категорії справ, підписані адвокатом Тарасовою-Патрай К.А., а також копія довіреності від 10.04.2017 №348 на представництво Тарасовою-Патрай К.А. позивача у т.ч. у судах.

Вказані документи доводять фактичність укладення договору №2017-1004 від 10.04.2017 і виконання названим адвокатом обов`язків, передбачених цим договором. Акт прийому-передачі грошових коштів, яким Адвокат засвідчує прийняття від позивача коштів у сумі 9000 грн. по договору №2017-1004, відповідає умовам договору і наступним діям Адвоката на виконання своїх договірних зобов`язань, тому у суду відсутні обґрунтовані сумніви у дійсності і достовірності даного доказу.

За цих обставин, суд вважає даний акт належним і допустимим доказом на підтвердження фактичності прийняття Адвокатом від позивача коштів у сумі 9000 грн. Формальна відсутність в акті підпису позивача не є достатньою підставою для висновку про те, що позивач цих витрат не понесла, зважаючи на реальне виконання Адвокатом своїх обов`язків.

Щодо решти суми витрат у розмірі 1000 грн., то доказів її сплати (перерахунку, прийняття-передачі) до заяви не додано, однак можливість понесення таких витрат випливає із змісту договору та акта приймання-передачі наданих юридичних послуг №1.

Отже, представником Фонду не спростовано фактичність понесення позивачем заявлених витрат на надання професійної правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п.30).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставин Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд зазначає, що вказана справа є справою незначної складності, а тому розумно обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу які підлягають компенсації позивачу становлять 5120 грн., що включають: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.), підготовку процесуальних документів та складання позовної заяви - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.), які є пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір обґрунтований та пропорційний до предмета спору.

Витрати на участь у судовому засіданні у розмірі 1280 грн. (2 год. х 640 грн./год.) не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки загальний час судових засідань, які відбулись 30.05.2017 з 14:09 по 14:35 та 12.06.2017 з 14:11 по 14.14, становить бл. 30 хв. По друге, участь у цих засіданнях приймав представник позивача за довіреністю Магас Ю.П. , стосовно якого у справі відсутні докази здійснення ним цих дій на виконання договору №2017-1004.

Витрати у загальній сумі 3840 грн. на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин у розмірі 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.) і на консультацію, стосовно перспективи та ходу судового розгляду у розмірі 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.) не можуть бути визнані судом пов`язаними з розглядом справи і обґрунтованими, оскільки вони не відповідають критерію необхідності, а саме вчинення цих дій не передбачено договором №2017-1004 та процесуальним законодавством, такі консультації не впливали на розгляд і вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя Є.О.Сорочко