Справа № 419/1004/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року

м. Київ

справа №419/1004/16-а

адміністративне провадження №К/9901/9943/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (колегія у складі суддів Васильєвої І.А., Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.)

у справі № 419/1004/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області

про перерахунок пенсії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 24.03.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, у якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію за вислугу років за період з 01.04.2015 до 10.08.2015, з 01.02.2016 на підставі довідки прокуратури Луганської області від 15.04.2015 № 18-247вих.15, відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку.

2. Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.04.2016 (суддя Добривечір Л.Д.) позов задоволено.

3. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 скасовано постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.04.2016, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. 19.12.2016 ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 та залишити в силі постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.04.2016.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.12.2016 відкрито касаційне провадження. Справа у касаційному порядку не розглядалася.

6. У зв`язку із припиненням діяльності Вищого адміністративного суду України справу було передано на розгляд до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 з 05.05.2010 отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру".

8. У квітні 2015 року позивач звернулася до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Луганської області від 15.04.2015 № 18-247вих.15 про заробітну плату начальника відділу прокуратури Луганської області.

9. Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області розпорядженням від 23.04.2015 № 126895 на підставі зазначеної довідки перерахувало ОСОБА_1 пенсію в розмірі 60 % від середнього заробітку за відповідною посадою.

10. З 01.05.2015 позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді України в Новоайдарському районі Луганської області.

11. 10.08.2015 Управління УПФ в Новоайдарському районі Луганської області на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.10.2013 у справі № 435/9953/13-а перерахувало ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки прокуратури Луганської області від 06.09.2012 № 18-484 відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, починаючи з 14.08.2013.

12. 26.11.2015 ОСОБА_1 вдруге подала до Пенсійного фонду довідку прокуратури Луганської області від 15.04.2015 № 18-247вих.15 для перерахунку пенсії у розмірі 90 % від середнього заробітку.

13. Відповідач у листі від 09.12.2015 № 21/Д-14 повідомив позивачу, що повторний перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки не ґрунтується на законі.

14. 16.02.2016 ОСОБА_1 втретє подала до Пенсійного фонду довідку прокуратури Луганської області від 15.04.2015 № 18-247вих.15 для перерахунку пенсії у розмірі 90 % від середнього заробітку.

15. Управління УПФ в Новоайдарському районі Луганської області у листі від 29.02.2016 № 1/Д-14 повідомило, що з 01.06.2015 працівники прокуратури не мають право на призначення (перерахунок) пенсії згідно із Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликалася на те, що набула право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" у редакції, чинній на момент призначення пенсії, та має право на перерахунок пенсії, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої вийшла на пенсії, станом на час звернення за перерахунком. Вважала, що відповідач неправомірно відмовив у перерахунку пенсії, чим обмежив її конституційне право на отримання призначеної у 2010 році пенсії у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

17. Відповідач подав заперечення на позов, яке мотивовано тим, що на час пред`явлення позову залишається чинним розпорядження Пенсійного фонду від 23.04.2015 № 126895, яким позивачу перераховано пенсію, виходячи з 60 % розміру місячного заробітку. Крім того, з 01.06.2015 працівники прокуратури не мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивачу має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення їй пенсії, в розмірі 90 % від заробітної плати без обмеження граничного розміру.

19. Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії ч. 17 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру", яка визначала умови та порядок пенсії працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати, втратила чинність; а з 15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який не містить норми, що визначала б умови та порядок перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. На час звернення позивача до Пенсійного фонду Кабінет Міністрів України не визначив порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. Позивач у касаційній скарзі виходить з того, що суд апеляційної інстанції помилково застосував до вирішення спірних правовідносин п. 5 "Прикінцеві положення" Закону України від 02.03.2015 № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб; не врахував, що нею оскаржується правильність перерахунку пенсії, проведеної у квітні 2015 року. Зазначає, що їй було призначено пенсію довічно відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" в розмірі 90 % від заробітної плати. Нормами, які визначають механізм перерахунку пенсії прокурорам за вислугу років є ч. ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, що діяла на час призначення пенсії.

21. Відповідач подав заперечення, у якій просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, покликаючись на те, що розпорядження Пенсійного фонду від 23.04.2015, яким позивачу перераховано пенсію у розмірі 60 % від заробітної плати, залишається чинним, вимог щодо скасування цього розпорядження у цій справі не заявлялося.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

23. На час призначення позивачу пенсії (2010 рік) ч. 17 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ) передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

24. Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у зв`язку з чим змінилися порядкові номери частин цієї статті та зазначена ч. 17 стала вважатися ч. 18 без зміну тексту.

25. 14.10.2014 Верховна Рада України прийняла новий Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), який у ч. 12 ст. 86 містив аналогічні ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

26. Надалі, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" було викладено ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та ч. 12 ст. 86 Закону № 1697-VІІ у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Зазначені зміни набули чинності 01.01.2015.

27. 15.07.2015 набув чинності Закон №1697-VII.

28. Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

29. Таким чином, положення Закону № 1789-XII, чинного на момент звернення ОСОБА_1 до Пенсійного фонду вперше за перерахунком пенсії (квітень 2015 року), так і положення Закону № 1697-VII, який набрав чинності на момент повторних звернень (листопад 2015 року та лютий 2016 року), передбачали, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

30. Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

31. Проте, Кабінет Міністрів України протягом 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів.

32. Тобто, з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону № 1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.

33. Разом з тим, Верховний Суд вважає, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, гарантований ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

34. Покликання у касаційній скарзі на механізм перерахунку пенсії позивачу за вислугу років відповідно до ч. ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, що діяла на час призначення пенсії, є неприйнятним.

35. У справі № 711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку".

36. Позивач оскаржує рішення відповідача щодо не проведення у квітні 2015 року перерахунку пенсії у розмірі 90 % від середнього заробітку за відповідною посадою.

37. Між тим, зі встановлених судами попередніх обставин справи слідує, що органи Пенсійного фонду у 2015 році двічі перераховували ОСОБА_1 пенсію: у квітні 2015 року - у розмірі 60 % від середнього заробітку за посадою відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ; у серпні 2015 року - 90 % від середнього заробітку, починаючи з 14.08.2013, відповідно до цього ж Закону на виконання судового рішення.

38. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки попри фактично здійснений у квітні 2015 року перерахунок пенсії позивача Пенсійний фонд не мав підстав для такого перерахунку у будь-якому розмірі.

39. Суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавляється права на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1789-XII, у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам. У даному випадку не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії.

40. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права.

41. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

42. На дату виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.

43. На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення, зокрема, ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, зі змінами, уже втратили чинність. Між тим під час касаційного перегляду судових рішень суд касаційної інстанції не може перевіряти, чи правильно суди попередніх інстанцій застосували положення, зокрема, матеріального права, в редакції, яка діє на час касаційного перегляду.

44. Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.

45. З огляду на зазначене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.

46. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає.

47. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

48. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 419/1004/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб