Справа № 640/5172/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5172/19 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Сорочка Є.О., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Буд Лайф" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко Буд Лайф" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про:

- визнання протиправним та скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 30.01.2019 №1064302/41999409;

- визнання податкової накладної від 02.10.2018 №1 ТОВ "Еко Буд Лайф" зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних з дня її прийняття та зобов`язання ДФС України внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості про реєстрацію податкової №1 від 02.10.2018 ТОВ "Еко Буд Лайф".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якої зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем сформовано податкову накладну від 02.10.2018 №1 на загальну суму 150 000,00 грн. та подано її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Квитанцією ДФС України від 31.10.2018 № реєстрацію податкової накладної від 02.10.2018 №1 зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Позивачем подано пояснення до таблиці даних платника податку від 28.01.2019 №28/01/19 щодо підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено.

Як зазначено в позовній заяві, згідно з підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України направлено до ДФС України пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення операції, за наслідками якої сформовано податкову накладну, реєстрацію якої було зупинено.

Разом із поясненнями від 28.01.2019 №28/01/19 позивачем надано копії документів: таблиці даних платника податку на додану вартість; наказу "Про затвердження штатного розпису" від 08.08.2018 №5; штатного розпису ТОВ "ІБК Плюс" на 2018 рік; податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ; квитанції №2 за ІІІ квартал 2018, звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 11 місяць 2018 року; квитанції №2 за листопад 2018 року; договору оренди нежитлового приміщення від 15.03.2018 №05/04/116; акту приймання-передачі приміщення від 15.03.2018; договору поставки №01/10/18/2 від 08.10.2018; специфікації до договору поставки №01/10/18/2 від 08.10.2018; видаткової накладної №ВН-27/12/18 від 27.12.2018; податкової накладної №5 від 02.10.2018; платіжного доручення №2160 від 02.10.2018; договору поставки №01/10/18/2 від 02.10.2018; специфікації до договору від 02.10.2018; видаткової накладної №РН-0000302 від 29.12.2018; платіжного доручення №273 від 02.10.2018; договору суборенди нерухомого майна від 21.06.2018; акту прийому-передачі від 21.06.2018 до договору суборенди нерухомого майна від 21.06.2018; виписки по рахунках за період з 02.10.2018 по 02.10.2018; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; витягу №712 з реєстру платників податку на додану вартість, статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Буд Лайф"; протоколу №1 установчих зборів засновників ТОВ "Еко Буд Лайф" від 14.03.2018; наказу "Про прийняття на роботу" від 16.03.2018 №1.

Комісією Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення від 30.01.2019 №1064302/41999409 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.10.2018 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підставою для відмови в реєстрації податкової накладної від 02.10.2018 №1 зазначено: "ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся зі скаргою від 07.02.2019 № до ДФС України, за результатами розгляду якої комісією з питань розгляду скарг прийнято рішення від 15.02.2019 №9541/41999409/2 про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.пп. 16.1.2, 16.1.3, п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі, якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Відповідно до п.п. 14.1.60 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до п. 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою КМ України № 117 від 21.02.2018 року (далі - Порядок №117, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 5 Порядку № 177, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з вимогами п.п. 6 та 7 Порядку № 177 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Відповідно до вимог п. 12 та 13 Порядку № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Стверджуючи про ризиковість позивача як платника податку відповідачем не вказано конкретного критерію ризиковості платника податку визначених пунктом 1.6 Критеріїв, якому відповідає позивач, а також не наведено переліку документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Матеріали справи також не містять доказів прийняття комісією рішення про віднесення позивача до переліку ризикових платників згідно пункту 1.6 Критеріїв.

Суд зазначає, що чітке визначення фіскальним органом у відповідній квитанції конкретного критерію, прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.10.2018 у справі №822/1817/18.

У той же час, у відповідній квитанції відсутній конкретний перелік документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором поставки №01/10/18/2 від 02.10.2018 ТОВ "Еко Буд Лайф" (постачальник) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставити та передати у власність ТОВ "Де-люкс технології" (покупцю), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар відповідно до додатку №1 (специфікації) до договору, що є невід`ємною частиною договору.

У специфікації до договору поставки №01/10/18/2 від 02.10.2018 зазначено такі товари: двокомпонентна модифікована грунтуюча фарба із затверджувачем на суму 1481942,90 грн., фарба двокомпонентна на поліуретановій основі із затверджувачем на суму 996562,95 грн., розчинник 9506 на суму 104 920,48 грн., розчинник 9521 на суму 89 546,80 грн.

Між позивачем та ТОВ "Де-люкс технології" 29.12.2018 підписано видаткову накладну №РН-0000302 на загальну суму 3 207 567,76 грн., у тому числі ПДВ 534 594,63 грн. на підставі договору поставки №08/10/18 від 08.10.2018.

Згідно з договором поставки №01/10/18/2 від 08.10.2018 ТОВ "Термаплюс" (постачальник) зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставити та передати у власність ТОВ "Еко Буд Лайф" (покупцю), а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар відповідно до додатку №1 (специфікації) до договору, що є невід`ємною частиною договору.

У специфікації до договору поставки №01/10/18/2 від 08.10.2018 зазначено товари, зокрема, праймер 3Грунт сірий 16л на суму 274095,00 грн., затверджувач 4л на суму 75 735,00 грн., розчинник 9506 20л на суму 80794,80 грн., праймер 0168-10 білий 10л на суму 94 091, 80 грн., розчинник 9502 20л на суму 91 293,60 грн.

Відповідно до платіжного доручення №2160 від 02.10.2018 на рахунок позивача № НОМЕР_1 перераховано ТОВ "Де-люкс технології" 150 000,00 грн.. як оплата за будівельні матеріали згідно з договором №01/10/18/2 від 02.10.2018, у т.ч. податок на додану вартість 20% на суму 25 000,00 грн.

Як вбачається із виписки по рахунках за період з 02.10.2018 по 02.10.2018 на рахунок ТОВ "Еко Буд Лайф" № НОМЕР_1 02.10.2018 було перераховано 150 000,00 грн ТОВ "Де-люкс технології" як оплата за будівельні матеріали згідно договору №01/10/18/2 від 02.10.2018, у т. ч. ПДВ 20% на суму 25 000 грн.

Таким чином, досліджуючи зміст наданих позивачем до контролюючого органу документів, на думку суду, було достатньо для підтвердження господарської операції та прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, з урахуванням специфіки фінансово-господарських правовідносин між позивачем і його контрагентом.

Поряд з викладеним, суд враховує постанову Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 у якій вказано, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі "Лелас проти Хорватії" зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування рішення комісії про відмову в реєстрації податкової від 30.01.2019 №1064302/41999409.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що у разі надходження до ДФС України рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну №1 від 02.10.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя Є.О.Сорочко