Справа № 380/1865/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1865/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Золочівської районної ради Львівської області (80700 Львівська область м. Золочів вул. Чорновола 3) про визнання протиправними і скасування рішення та розпоряджень, поновлення на роботі -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Золочівської районної ради Львівської області (далі - відповідач, Золочівська районна рада), у якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 20319 від 17.04.2020) просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Золочівської районної ради Львівської області «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік» № 561 від 17.12.2019, розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області «Про повідомлення про наступне вивільнення» № 12К від 03.02.2020 та розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області «Про звільнення з посади» № 38К від 02.04.2020;

- поновити позивача на посаді заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання.

Також просить стягнути із відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що рішення № 561 та розпорядження № 12К фактично призводять до порушення прав позивача на працю, прав на участь у роботі органів місцевого самоврядування, права на обрання та право бути обраним. Крім того вважає розпорядження № 38К від 02.04.2020 протиправним, оскільки посада заступника голови є виборною, відтак звільнення має відбуватися у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою від 10.03.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 04.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На адресу суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву (вх. № 18151 від 03.04.2020) та заперечення на заяву про збільшення позовних вимог (надійшли електронною поштою за вх. № 5028ел від 02.06.2020 та засобами поштового зв`язку за вх. № 27790 від 03.06.2020), у яких проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що при прийнятті рішення № 561 від 17.12.2019 Золочівська районна рада діяла виключно в межах закріпленого у ст. 7 Конституції України гарантованого права на місцеве самоврядування. Вказав, що жодними нормами не передбачено обов`язковості посади заступника голови ради, оскільки статусом обов`язкової присутності у структурі ради наділений лише голова, усі інші посади, на думку відповідача, є допоміжними та похідними. Крім цього вважає, що чинним законодавством не заборонено виключення виборної посади із структури районної ради. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання, яке відбулося 29.09.2020, сторони не прибули.

Від представника позивача надійшла заява (вх. № 8607ел від 29.09.2020) про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі позивача та його представника.

Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 47969 від 23.09.2020). Клопотання обґрунтоване тим, що у зв`язку з перебуванням начальника та головного спеціаліста відділу правового забезпечення, розгляду заяв та звернень громадян у додатковій оплачуваній відпустці на період навчання у Навчально-науковому інституті публічного управління Тернопільського національного економічного університету у період з 28.09.2020 по 07.10.2020 відповідач не має можливості брати участь у судовому засіданні 29.09.2020, тому просить визнати причини неявки поважними та відкласти судовий розгляд справи.

Суд розглянув клопотання відповідача, вивчив долучені до нього документи та зазначає таке.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виключний перелік підстав, за наявності хоча б однієї із яких у суду виникає обов`язок відкладення розгляду справи в межах встановленого КАС України строку, наведено у ч. 2 ст. 205 КАС України. До таких належать:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

У той же час п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

З аналізу зазначених норм слідує, що у разі неявки у судове засідання відповідача (його представника), належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, обов`язок суду відкласти розгляд справи виникає лише у разі, якщо: така неявка є першою; відповідач повідомив причини неявки та такі визнано судом поважними.

Із матеріалів справи судом встановлено, що судовий розгляд справи було призначено на такі дати: 30.06.2020, 23.07.2020 та 22.09.2020, із яких судовий розгляд 30.06.2020 та 23.07.2020 відкладено за клопотаннями відповідача (вх. № 31725 від 24.06.2020 та вх. № 36636 від 23.07.2020) у зв`язку із визнанням судом причин його неявки поважними.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено: якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ураховуючи те, що судове засідання 29.09.2020 було третім поспіль, у яке відповідач не прибув, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, суд, керуючись положенням п. 2 ч. 3 та ч. 9 ст. 205 КАС України у взаємозв`язку, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Рішенням Золочівської районної ради Львівської області ІІ сесії VII скликання № 49 від 22.03.2016 ОСОБА_1 обрано на посаду заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання (а.с. 17).

Рішенням Золочівської районної ради Львівської області ХХХІІІ (позачергової) сесії VII скликання № 399 від 07.12.2018 достроково припинено повноваження без припинення повноважень депутата ради та звільнено з посади з 07.12.2018 заступника голови Золочівської районної ради Львівської області ОСОБА_1 (а.с. 18).

Таке рішення Золочівської районної ради Львівської області оскаржено позивачем у судовому порядку та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 1340/6195/18 такий позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Золочівської районної ради Львівської області «Про дострокове припинення повноважень без припинення повноважень депутата ради та звільнення з посади заступника голови Золочівської районної ради Львівської області ОСОБА_1 » № 399 від 07.12.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 вказане рішення залишено без змін.

Рішенням ХХХІХ (позачергової) сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання № 482 від 04.04.2019 внесено зміни у додаток № 2 до рішення ХХХІV сесії районної ради «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2019 рік» № 409 від 14.12.2018, виклавши додаток № 2 у новій редакції (а.с. 19).

Додатком № 2 «Структура керівництва і виконавчого апарату Золочівської районної ради» до рішення ХХХІХ (позачергової) сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання № 482 від 04.04.2019 у новій редакції не передбачено посади заступника голови Золочівської районної ради Львівської області, яку, як встановлено судом вище, обіймав ОСОБА_1 (а.с. 20).

У подальшому рішенням ХLI (позачергової) сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання № 493 від 06.06.2019 на підставі внесених змін доручено голові районної ради видати розпорядження про звільнення з посади заступника голови районної ради ОСОБА_1 у зв`язку із зміною структури керівництва і виконавчого апарату Золочівської районної ради та скороченням штату працівників (а.с. 21).

Позивач не погодився із такими рішеннями Золочівської районної ради та звернувся до суду із позовною заявою про визнання їх протиправними і скасування та поновлення на посаді.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.002213 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано: рішення ХХХІХ позачергової сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання «Про внесення змін до рішення ХХХІV сесії районної ради від 14.12.2018 № 409 «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2019 рік» № 482 від 04.04.2019; рішення ХLI позачергової сесії районної ради «Про звільнення з посади заступника голови Золочівської районної ради ОСОБА_1 » № 493 від 06.06.2019; розпорядження Золочівської районної ради Львівської області «Про звільнення з посади» № 79 К від 18.06.2019. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання з 19.06.2019 та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У подальшому на розгляд сесії Золочівської районної ради 14.11.2019 винесено питання про відміну рішення ХХХІХ позачергової сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання «Про внесення змін до рішення ХХХІV сесії районної ради від 14.12.2018 № 409 «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2019 рік» № 482 від 04.04.2019, однак таке не розглядалося у зв`язку з тим, що члени президії вирішили не виносити зазначене питання на розгляд сесії у зв`язку із оскарженням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 1.380.002213 в апеляційному порядку та звернутися за роз`ясненням рішення до суду. Зазначене підтверджується протоколом XLVI сесії Золочівської районної ради VII скликання від 14.11.2019 (а.с 43-51).

Судом встановлено, що 05.12.2019 проведено спільне засідання комісії з питань промисловості, транспорту, торгівлі та розвитку малого підприємництва та охорони навколишнього середовищ, екології та земельних ресурсів та спільне засідання постійних комісій з питань освіти, культури, національного відродження, духовності, молоді, спорту, охорони здоров`я та соціального захисту населення та з питань регламенту, депутатської етики, дотримання законності та комунальної власності, що підтверджується відповідними протоколами спільних засідань (а.с. 122-128). На засіданнях, серед інших, обговорювалося питання про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік.

За наслідками голосувань постійними комісіями вирішено запропонований проект рішення із вказаного питання винести на розгляд ХLVII сесії районної ради

У подальшому 12.12.2019 проведено засідання президії Золочівської районної ради VII скликання, на якому за пропозицією О.Банаха затверджено порядок денний ХLVII сесії районної ради, до якого також включено питання про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік. На підтвердження вказаного до матеріалів справи долучено відповідний протокол засідання президії від 12.12.2019 (а.с. 129, 130).

Наступна - ХLVII, сесія Золочівської районної ради VII скликання відбулася 17.12.2019, на якій поставлено на обговорення зазначене вище питання (про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік), підтвердженням чого є протокол ХLVII сесії Золочівської районної ради VII скликання від 17.12.2019 (а.с. 27-37).

За наслідками голосування Золочівською районною радою прийнято рішення № 561 від 17.12.2019, яким затверджено кошторис видатків на утримання районної ради і виконавчого апарату на 2020 рік та структуру виконавчого апарату районної ради із граничною чисельністю 21 штатна одиниця згідно з додатками № 1, № 2 (а.с. 23).

Зі змісту вказаного рішення слідує, що таке прийнято на підставі пропозиції голови та президії районної ради.

На підставі аналізу додатка № 2 до рішення ХLVII сесії районної ради № 561 від 17.12.2019 «Структура і чисельність керівних працівників та спеціалістів виконавчого апарату Золочівської районної ради на 2020 рік» судом встановлено, що затвердженою структурою посад не передбачено посади заступника голови районної ради (яку обіймав ОСОБА_1 ) (а.с. 135).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 1.380.2019.002213.

На виконання вищевказаного рішення головою Золочівської районної ради Львівської області видано розпорядження «Про поновлення на посаді» № 11К від 03.02.2020, згідно з яким на виконання постанови Восьмого окружного адміністративного суду від 22.01.2020, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2019, відповідно до рішення ХLVII сесії районної ради № 561 від 17.12.2019 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника голови районної ради з 03.02.2020 (а.с. 90).

У той же день головою Золочівської районної ради О.Банахом видано розпорядження «Про повідомлення про наступне вивільнення» № 12К від 03.02.2020 (а.с. 91).

Вказаним розпорядженням відповідно до рішення ХLVII сесії районної ради «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік» № 561 від 17.12.2019, штатного розпису Золочівської районної ради, затвердженого розпорядженням голови районної ради «Про затвердження штатного розпису виконавчого апарату Золочівської районної ради на 2020 рік» № 3К від 02.01.2020, статей 43, 55, 58 Закону України «Про місцеве самоврядування», статей 40, 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку із зміною структури і штатного розпису виконавчого апарату Золочівської районної ради з 02.04.2020 без пропозицій вакантних посад у зв`язку із їх відсутністю в структурі та штатному розписі.

Від ознайомлення під підпис із розпорядженням № 12К від 03.02.2020 ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить відповідна відмітка.

У подальшому головою Золочівської районної ради О.Банахом видано розпорядження «Про звільнення з посади» № 38К від 02.04.2020, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника голови районної ради у зв`язку із зміною структури та скороченням штату працівників Золочівської районної ради і неможливістю подальшого працевлаштування через відсутність вакантних посад згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України з 02.04.2020 (а.с. 165).

Від ознайомлення під підпис із розпорядженням № 38К від 02.04.2020 ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить відповідна відмітка.

Позивач не погодився із рішенням Золочівської районної ради № 561 від 17.12.2019, розпорядженнями голови районної ради № 12К від 03.02.2020 та № 38К від 02.04.2020, вважає своє звільнення з посади таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При вирішення спору по суті суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС - України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Конституції України, народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 7 Основного Закону визнано та гарантовано місцеве самоврядування в Україні.

Частиною 1 ст. 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 цієї ж статті місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Частиною 5 ст. 141 Конституції України передбачено існування посади голови районної ради, регламентовано питання його обрання та місце у структурі виконавчого апарату ради.

При цьому в Основному Законі відсутні норми, якими врегульовано правовий статус заступника голови районної ради.

Разом з цим ст. 146 Конституції України передбачено, що інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною 1 статті 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Порядок обрання районною, районною у місті радою заступника голови ради та припинення його повноважень визначено статтею 56 Закону № 280/97-ВР.

Відповідно до положень цієї статті заступник голови районної ради обирається відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Повноваження заступника голови районної ради можуть бути достроково припинені без припинення повноважень депутата відповідної ради за рішенням відповідної ради, що приймається шляхом таємного голосування. Питання про дострокове припинення їх повноважень може бути внесено на розгляд відповідної ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради або голови ради.

Повноваження заступника голови районної ради також вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата відповідної ради в разі звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень заступника (першого заступника) голови ради.

Зазначені повноваження заступника голови ради припиняються з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

У випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 цієї статті, відповідна особа звільняється з посади заступника голови ради з дня припинення її повноважень.

Заступник голови районної ради здійснює повноваження голови відповідної ради за відсутності голови ради на підставі його розпорядження, а також у разі неможливості виконання головою ради своїх обов`язків з інших причин.

Заступник голови районної ради працює у раді на постійній основі. На нього поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для голови ради.

З аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку про те, що посада заступника голови районної ради прямо передбачена нормою закону і є невід`ємним елементом її структури (як і посада голови районної ради).

При цьому суд звертає увагу, що положення ст. 56 Закону № 280/97-ВР у взаємозв`язку з іншими його нормами не дає підстав для твердження про можливість ліквідації чи усунення такої посади із структури районної ради.

Такі висновки суду ґрунтуються на підставі аналізу засобів і методів нормотворчої техніки, використаних законодавцем при вираженні змісту ст. 56 Закону № 280/97-ВР. Використання в тексті зазначеної статті словосполучення «обирається відповідною радою» свідчить про її імперативний характер. Відтак обрання заступника голови є обов`язком, а не правом районної ради.

Частинами 2-4 ст. 56 Закону № 280/97-ВР обумовлено лише можливість за настання певних умов чи обставин припинення повноважень заступника голови районної ради як персоналії (певної конкретної особи), а не посади як такої - або внаслідок припинення особою, яка обіймає посаду заступника голови ради, повноважень депутата районної ради, або внаслідок рішення відповідної ради, або в разі особистого складення повноважень заступника голови ради.

Золочівська районна рада керується у своїй діяльності та здійснює свої повноваження на підставі Конституції України, Законів України та Регламенту Золочівської районної ради (далі - Регламент).

Відповідно до статті 19 Регламенту підготовку питань на розгляд сесії ради організовує керуючий справами районної ради.

При цьому винесенню питання на розгляд пленарного засідання ради передує його підготовка у відповідних постійних комісіях ради та президії ради.

При прийнятті невідкладних рішень на вимогу головуючого на пленарному засіданні ради, за погодженням більшості від загального складу ради питання може бути розглянуте під час пленарного засідання.

Згідно з статтями 20-26 Регламенту пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вносити: 1) голова ради; 2) заступник голови ради; 3) постійні комісії; 4) депутати; 5) голова районної державної адміністрації; 6) загальні збори громадян.

Проект рішення, що виноситься на розгляд ради повинен мати такі реквізити: на бланку рішення районної ради в правому верхньому куті «Проект», лівій стороні бланку - назву рішення; нижче текст проекту рішення із зазначенням виконавців, термін виконання.

Узагальнення зауважень і пропозицій до проекту рішення, вироблення остаточного його варіанту покладається на ініціаторів та виконавців проекту.

Готовність до розгляду питань на пленарному засіданні узгоджується президією ради після розгляду профільною комісією ради.

Виконавчий апарат ради забезпечує попереднє обговорення постійними комісіями проектів рішень, що виносяться на розгляд ради. Зауваження комісій подаються в письмовій формі.

Необхідні для ознайомлення, вивчення та роботи під час сесії документи надаються депутатам не пізніше як за 3 дні до початку сесії. У виняткових випадках - перед початком пленарних засідань.

Порядок денний чергової сесії ради визначає питання, які виносяться на розгляд пленарних засідань ради.

До порядку денного сесії президією ради вносяться лише ті питання, матеріали щодо яких підготовлені відповідно до вимог цього Регламенту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 55 Закону № 280/97-ВР голова районної ради вносить на затвердження ради пропозиції щодо структури органів ради, її виконавчого апарату, витрат на їх утримання.

Нормою п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються, зокрема, питання обрання заступника голови районної ради та звільнення його з посади.

У той же час ст. 43; ч. 6, 11, 15, 16 ст. 46; ч. 6, 12 cт. 47, ст. 56 Закону № 280/97-ВР передбачено покладення на заступника голови районної ради певних повноважень, які властиві тільки голові або заступнику голови районної ради.

Із аналізу конструкції та змісту статей 55, 56 Закону № 280/97-ВР слідує, що посада заступника голови районної ради входить до структуру районної ради за положеннями закону.

Водночас положення ч.ч. 3-6 ст. 56 Закону № 280/97-ВР передбачено право районної ради на засіданні сесії як призначати, так і звільняти з посади заступника голови районної ради, у відповідності до процедури.

Отже, посада заступника голови районної ради є виборною посадою, на яку можуть претендувати особи з числа депутатів районної ради відповідного скликання.

Наведені норми закону чітко вказують на те, що припинення повноважень заступника голови районної ради може відноситися лише до певної конкретної особи, щодо якої настали відповідні обставини, а не до посади заступника голови районної ради загалом, яка в будь-якому разі залишається в структурі ради (проте може бути певний час незайнятою, вакантною).

Суд також звертає увагу, що наведені вище підстави для припинення повноважень заступника голови районної ради є вичерпними й закон не обумовлює можливості їх розширеного тлумачення.

На переконання суду такі положення закону є виправданими, зокрема з огляду на те, що на заступника голови районної ради законом покладено функції, які спрямовані на реалізацію представницького народовладдя через органи місцевого самоврядування, ефективність його здійснення, на сталість функціонування системи місцевого самоврядування, її працездатність, безперервність, гарантуючи таким чином реалізацію основних засад місцевого самоврядування.

Саме заступник голови районної ради, серед іншого, здійснює повноваження голови відповідної ради за відсутності чи в разі неможливості виконання головою своїх обов`язків з інших причин (ч. 6 ст. 56 Закону № 280/97-ВР); заступник голови районної ради скликає сесію районної ради в разі немотивованої відмови голови районної ради або неможливості його скликати сесію ради (ч. 6 ст. 46 Закону № 280/97-ВР); у цих же випадках заступник голови районної ради веде відповідну сесію ради (ч. 11 ст. 46 Закону № 280/97-ВР); заступник голови районної ради підписує протоколи сесій ради в разі відсутності голови ради (ч. 16 ст. 46 Закону № 280/97-ВР); заступник голови районної ради має право доручати постійним комісіям ради вивчення діяльності підзвітних і підконтрольних раді (ч. 6 ст. 47 Закону № 280/97-ВР), заступник голови районної ради входить до складу та здійснює функції члена президії (колегії) ради (ч. 2 ст. 57 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») тощо.

Суд також зазначає, що діяльність органів місцевого самоврядування в Україні ґрунтується на спеціально-дозвільному принципі правового регулювання, відповідно до якого органам місцевого самоврядування «дозволено лише те, що прямо передбачено законом» і саме такий принцип відображено у ст. 19 Конституції України.

Закріплення на конституційному рівні спеціально-дозвільного принципу має важливе значення як для побудови в Україні демократичної, правової держави та становлення і розвитку інститутів громадянського суспільства, так і для забезпечення стабільності та непорушності існуючого конституційного ладу. Цей принцип покликаний забезпечити ефективне та прогнозоване функціонування всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, оскільки зобов`язує їх діяти виключно у визначених Конституцією та законами України межах і лише у закріплений ними спосіб та принцип, що є необхідною передумовою забезпечення прав і свобод людини і громадянина.

Безпосереднім важливим наслідком практичної дії вказаного принципу є стабільність правової системи держави, а відтак і стабільність конституційного ладу та його засад.

Отже, вилучення з системи певного органу місцевого самоврядування (районної ради) посади заступника голови ради без відповідної прямої норми закону, яка би це дозволяла, не відповідає змісту чинного законодавства України в сфері місцевого самоврядування.

З огляду на зазначене вище суд критично оцінює твердження відповідача про можливість таких дій (ліквідації посади заступника голови районної ради) відповідно до повноважень районної ради щодо затвердження структури та чисельності виконавчого апарату ради, як це передбачено ст. 58 Закону № 280/97-ВР.

На переконання суду наявність такого повноваження не обумовлює можливість виключення посади заступника голови із штату районної ради, оскільки відсутня відповідна пряма норма закону, яка б дозволяла такі дії. Більш того, вони вступатимуть у суперечність із іншими нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що зазначено вище (в частині функцій і повноважень заступника голови районної ради).

Аналогічний висновок є справедливим і стосовно голови районної ради, посада якого також входить до складу апарату районної ради, однак виключення (ліквідація) такої посади внаслідок формальної зміни структури та складу виконавчого апарату є неможливою та суперечить положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, суд доходить висновку, що виключення посади заступника голови районної ради внаслідок реорганізації структури апарату чи штату районної ради є протиправним, оскільки закон такої можливості не передбачено, визначено лише можливість припинення повноважень певної особи на посаді заступника голови районного ради.

З огляду на вищевикладене оспорюване рішення Золочівської районної ради Львівської області № 561 від 17.12.2019, додатком № 2 до якого у штаті районної ради не передбачено посаду заступника голови районної ради, є протиправним саме в частині затвердження структури виконавчого апарату районної ради із граничною чисельністю 21 штатна одиниця згідно із додатком № 2. Правомірність рішення № 561 від 17.12.2019 в іншій частині не є предметом спору у межах цієї справи та не досліджувалася судом.

Суд також звертає увагу на те, що при прийнятті рішення Золочівської районної ради Львівської області № 561 від 17.12.2019 відповідачем не підтверджено не лише правомірність своїх дій щодо невключення до штату посади заступника голови районної ради з огляду на приписи закону, але і їх об`єктивну необхідність і доцільність (чи то в частині необхідності економії фонду оплати праці, чи то в частині вилучення саме посади заступника голови ради, а не іншої посади тощо).

Зазначене також свідчить про необґрунтованість оспорюваного рішення № 561 від 17.12.2019 та його протиправність у зазначеній вище частині.

Крім цього суд враховує ту обставину, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 1.380.2019.002213 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного від 22.01.2020) визнано протиправним та скасовано рішення ХХХІХ позачергової сесії Золочівської районної ради Львівської області VII скликання «Про внесення змін до рішення ХХХІV сесії районної ради від 14.12.2018 № 409 «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2019 рік» № 482 від 04.04.2019, яким уже вилучалася із штату районної ради посада заступника голови.

У свою чергу протиправність рішення Золочівської районної ради Львівської області № 561 від 17.12.2019 в частині невключення до штату посади заступника голови районної ради тягне за собою і визнання протиправним виданого на його виконання розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області та «Про звільнення з посади» № 38К від 02.04.2020.

Зазначене розпорядження є протиправними також через те, що базується виключно на факті зміни в структурі керівництва і виконавчого апарату Золочівської районної ради на підставі протиправного рішення № 561 від 17.12.2019.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено із займаної посади на підставі вищевказаного рішення та розпорядження, які є протиправними, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, займаній до такого звільнення, з 03.04.2020.

У той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області «Про повідомлення про наступне вивільнення» № 12К від 03.02.2020, оскільки видання такого розпорядження є одним із проміжних етапів звільнення та не має самостійного правового значення.

За встановлених обставин справи суд вважає, що з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Золочівської районної ради Львівської області «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік» № 561 від 17.12.2019 в частині затвердження структури виконавчого апарату районної ради із граничною чисельністю 21 штатна одиниця згідно із додатком № 2; визнання протиправним та скасування розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області «Про звільнення з посади» № 38К від 02.04.2020 та поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання з 03.04.2020.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин суд вважає, що з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача із відповідача належить також стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є «Порядок обчислення середньої заробітної плати», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які працювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

ОСОБА_1 звільнено з посади з 02.04.2019. На день прийняття рішення суду тривалість вимушеного прогулу становить 122 робочі дні.

Відповідно до довідки Золочівської районної ради № 03-15/474 віл 18.09.2020 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 600,41 грн (24619369 грн / 41 робочий день).

Отже, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить 73250,02 грн (122 дні х 600,41 грн) та у зв`язку з чим ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, займаній до звільнення, із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача та стягнення грошового забезпечення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Суд при вирішенні спору також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пар. 45 рішення у справі «Бочаров проти України», пар. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», пар. 43 рішення у справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені та підтверджені матеріалами справи обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовано частково.

У той же час відповідачем не доведено правомірність своїх дій і рішень відповідно до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України, та критеріїв, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що між адвокатом Зазуляком Йосипом Михайловичем (далі - адвокат) та ОСОБА_1 (далі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 20/13 від 17.01.2020 (далі - Договір), відповідно до п. 1 розділу І якого адвокат бере на себе зобов`язання представляти та захищати інтереси клієнта під час розгляду справи адміністративним судом першої інстанції.

Пунктами 1, 3, 4 розділу IV Договору визначено, що клієнт зобов`язується виплатити адвокату за надання юридичної допомоги гонорар, сума якого встановлюється за домовленістю у додатку до цього договору. Підтвердженням наданих послуг є акти виконаних робіт та наданих послуг, які є невід`ємними частинами цього договору. Підтвердженням оплати послуг адвоката є платіжний документ банківської установи про перерахування коштів на поточний рахунок адвоката.

На підтвердження виконання умов Договору до матеріалів справи долучено: попередній розрахунок судових витрат за договором про надання правової допомоги № 20/13 від 17.01.2020; дублікат квитанції № 0.0..1 від 05.02.2020 та акт приймання-передачі виконаної роботи та наданих послуг від 29.09.2020.

Відповідно до акта приймання-передачі виконаної роботи та наданих послуг адвокатом надано такі послуги:

- усна консультація перед укладенням договору (1 год.) - 500,00 грн;

- підготовка та подання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду (6 год.) - 3000,00 грн;

- адвокатський запит до Золочівської районної ради від 22.01.2020 (40 хв.) - 500,00 грн;

- адвокатський запит до Золочівської районної ради від 12.02.2020 (40 хв.) - 500,00 грн;

- вивчення поданого відповідачем відзиву (1 год.) - 300,00 грн;

- підготовка та подання клопотання про долучення доказів з додатками (1 год.) - 250,00 грн;

- аналіз документів, отриманих за запитом (1 год.) - 500,00 грн;

- підготовка і подання заяви про збільшення позовних вимог (1 год.) - 400,00 грн;

- судове засідання 21.05.2020 (20 хв.) - 250,00 грн;

- судове засідання 04.06.2020 (30 хв.) - 250,00 грн;

- судове засідання 30.06.2020 (20 хв.) - 250,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 6700,00 грн.

В акті сторони також підтвердили факт належного надання послуг виконавцем відповідно до умов договору.

Із долученої до матеріалів заяви копії дубліката квитанції № 0.0..1 від 05.02.2020 судом встановлено, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок Зазуляка Йосипв Михайловича грошові кошти у сумі 6700,00 грн із призначенням платежу «Оплата за надання правової допомоги згідно з договором № 20/13 від 17.01.2020».

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону № 5076-VI при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням зазначеного, гонорар адвоката за представництво інтересів в суді та надання правничої допомоги повинен включати в себе витрати щодо підготовки справи до розгляду, збору доказів, тощо.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що у позовній заяві представник позивача просить стягнути такі витрати на користь ОСОБА_1 у розмірі 6700,00 грн, однак згідно з долученим попереднім розрахунком судових витрат за договором про надання правової допомоги № 20/13 від 17.01.2020 очікуваний розмір витрат на правову допомогу становив 5000,00 грн.

З огляду на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував звернув увагу на невідповідність розміру заявленого та передбачуваного розміру витрат, суд вважає можливим задовольнити клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу частково та стягнути з останнього витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд також врахував мінімальні ставки гонорару адвокатів за підготовку позовної заяви та за участь у судовому розгляді справи в адміністративних справах, які затверджені регіональними Радами адвокатів.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача належить також стягнути понесені ним судові витрати із сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 205, 241-246, 251, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Золочівської районної ради Львівської області «Про затвердження структури, чисельності, кошторису видатків на утримання районної ради та виконавчого апарату на 2020 рік» № 561 від 17.12.2019 в частині затвердження структури виконавчого апарату районної ради із граничною чисельністю 21 штатна одиниця згідно із додатком № 2.

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області «Про звільнення з посади» № 38К від 02.04.2020.

4. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання з 03.04.2020.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської районної ради Львівської області (80700 Львівська область м. Золочів вул. Чорновола 3; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.04.2020 по день постановлення судового рішення у розмірі 73250 (сімдесят три тисячі двісті п`ятдесят) гривень 02 коп.

6. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника голови Золочівської районної ради Львівської області VII скликання допустити до негайного виконання.

7. Рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської районної ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 12608 (дванадцять тисяч шістсот вісім) гривень 61 коп. допустити до негайного виконання.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської районної ради Львівської області (80700 Львівська область м. Золочів вул. Чорновола 3; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської районної ради Львівської області (80700 Львівська область м. Золочів вул. Чорновола 3; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

10. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.10.2020.

Суддя Р.П. Качур