Справа № 560/273/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/273/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

01 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року (повний текст ухвали складено 05.06.2020 року у м.Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку ст.383 КАС України у якій просила визнати протиправним рішення відповідача №99 від 17.08.2019 року та дії, які полягають у здійсненні розрахунку його пенсії на підставі ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за так званою двоскладовою формулою на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року.

відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та розпорядження задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №99 від 17.08.2019.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області які полягають у здійсненні розрахунку пенсії позивача за ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за так званою "двоскладовою формулою" на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області строк до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для надання відповіді про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2019.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС (1 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане 23 листопада 1993 року Хмельницькою обласною державною адміністрацію, та отримує пенсію як особа з інвалідністю 2-ї групи захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо здійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 56 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, згідно з частиною 2 статті 56 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII, починаючи з 01.12.2018 з врахуванням проведених виплат.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2019 року апеляційну скаргу Відповідача задоволено частково. Вищезазначене рішення суду першої інстанції від 05.04.2019 року змінено. 2-й абзац резолютивної частини рішення викладено у такій редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.12.2018 року відповідно до п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії у відповідності до ст.57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням раніше проведених виплат. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Позивач подав до Управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області виконавчий лист.

15.05.2020 року державному виконавцю відповідачем надано лист, згідно якого на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року проведено перерахунок пенсії за так званою «двоскладовою формулою» що передбачена ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В результаті перерахунку розмір пенсії склав 3817,35 грн., що є нижчим від розміру пенсії до виконання судового рішення - 6740,32 грн. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №99 від 17.08.2019 в якому здійснено перерахунок пенсії за двоскладовою формулою, в результаті якого, розмір пенсії склав 6740,32 грн. то б то, після виконання рішення суду залишився незмінним.

Так, згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

В силу ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Слід зазначити, що у ст.383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі №520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Частиною 2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції до 11.10.2017 року встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

За змістом ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, яка почала діяти з 11.10.2017 року, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

З аналізу норми ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла до 11 жовтня 2017 року так і в новій редакції після зазначеної дати, вбачається, право громадян на пенсію в повному розмірі, які віднесені до категорій 1,2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку. При цьому редакція зазначеної норми до 11.10.2017 року передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вимогами ч.2 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2019 року у цій справі змінено рішення суду першої інстанції та 2-й абзац викладено в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.12.2018 року відповідно до п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії у відповідності до ст.57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 28.02.1991 року №796-ХП, з врахуванням раніше проведених виплат. В решті рішення залишено без змін.

Таким чином зазначеним судовим рішенням фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції в редакції Закону до 11.10.2017.

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №99 від 17.08.2019 року, проведеному на виконання рішення суду, вбачається, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням так званої двоскладової формули, тобто з врахуванням норм ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", що не відповідає рішенню від 02.08.2019 у справі №560/273/19.

Відтак, зазначене свідчить про невиконання відповідачем рішення суду по справі №560/273/19, а тому вимоги позивача викладені у заяві поданій в порядку статті 383 КАС України є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про порушення заявником встановлених ч.4 ст.383 КАС строків звернення до суду, то вони є надуманими, оскільки згідно із приписами ч.4 ст.383 КАС України заяву, зазначену у частині першій вказаної статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Оскільки про порушення своїх прав в результаті протиправних дій відповідача позивачу стало відомо 29.05.2020 року із листа ГУ ПФУ від 15.05.2020 р., то десятиденний строк для звернення до суду розпочав перебіг 30.05.2020 р. і закінчився 09.06.20 р. ОСОБА_1 звернулася в суд 01.06.2020, тобто, в межах визначеного законом строку.

За результатами розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції зауважує, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Відтак, враховуючи наведене та приймаючи до уваги правову оцінку аргументів сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення норм чинного законодавства під час виконання рішення суду, котре набрало законної сили.

Виходячи з викладеного, з метою ефективного судового захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_2 в порядку ст. 383 КАС України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Скаржник не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 жовтня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.