Справа № 640/12809/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ № 640/12809/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовомЮжненської міської ради Одеської області
доФонду державного майна України
третя особаПівденна філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
провизнання протиправними та нечинними наказів у частині,
УСТАНОВИВ:

Южненська міська рада Одеської області (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду державного майна України (далі по тексту - відповідач, ФДМУ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі по тексту - третя особа) з наступними позовними вимогами:

- визнати наказ Фонду держмайна України від 23 листопада 2018 року №1496 про внесення змін до наказу від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році», зокрема, у додаток №5 протиправним та нечинним;

- визнати наказ Фонду держмайна України від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році», додаток №10 протиправним та нечинним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не підлягають приватизації об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, зокрема, державні заклади охорони здоров`я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров`я; при прийнятті спірних рішень відповідачем не було враховано інтереси Южненської територіальної громади та Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ДП «МТП «Южний», а також звернення позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, мотивовану тим, що позивачем пропущено встановлений положеннями Кодексу адміністративного судочинства України тримісячний строк звернення до суду.

З приводу поданої відповідачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає, що оскаржувані накази мають ознаки ненормативного правового акта, оскільки стосуються окремих юридичних осіб та розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після їх реалізації є такими, що вичерпують свою дію.

Положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, відповідно до статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувані накази мають триваючий характер, що, в свою чергу, може обумовлювати триваюче порушення прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу тривалості дії спірних наказів.

Отже, обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження наказів, які можуть обумовлювати триваюче порушення субєктивних прав, необхідно брати до уваги його триваючу дію; дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються спірними наказами; дату факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; чи не вичерпали свою дію оскаржувані накази.

З урахуванням викладеного суд вважає, що, враховуючи той факт, що оскражувані накази діють протягом тривалого часу, зокрема, і у відношенні до позивача, станом на дату звернення до суду не вичерпали свою дію, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, позивачем не пропущено строк звернення до суду, а отже відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю публічно-правового спору між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарський судам» визначено, що господарським судам на загальних підставах підсудні усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації.

Так, предметом спору у даній справі є вчинення відповідачем дій із включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації у 2018, 2019 році, об`єкту державної власності, що, на думку позивача, потягло порушення його прав та інтересів.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Статтею 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що до основних завдань Фонду державного майна України належать, зокрема, реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України.

Тобто Фонд державного майна України є суб`єктом владних повноважень, рішення якого можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства, але тільки у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, відповідачем не надано доказів наявності у спірних відносинах ознак майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (зазвичай майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (вказана позиція також викладена у постановах Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року у справі № 21-6551а15 та від 02 березня 2016 року у справі № 6- 14цс16).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 серпня 2018 року по справі №826/13571/17, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, суд виходить з того, що в основі даного спору лежать публічно-правові, а не організаційні чи майнові відносини, що склались між сторонами, тому суд вважає, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки його стороною є суб`єкт владних повноважень, а тому має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки ним спірними наказами правомірно включено до переліку об`єктів малої приватизації санаторій-профілакторій «Портовик», що знаходиться на балансі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» і складається з комплексу загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська область, м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу за адресою Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 1 , а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, про наявність ліцензії на зайняття медичною практикою у балансоутримувача Санаторію-профілакторію «Портовик», у зв`язку з чим зазначений об`єкт вважається закладом охорони здоров`я. Крім того, позивачем у відповідності до вимог законодавства 23 липня 2015 року на пленарному засіданні було прийнято рішення про надання згоди на прийняття до комунальної власності Южненської міської територіальної громади комплексу «Портовик», який складається з об`єктів нерухомості: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська область, м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу за адресою Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року залучено до участі у справі Южненську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Третьою особою подано письмові пояснення, відповідно до яких третя особа не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважаючи, що позов є неактуальним, оскільки спортивний комплекс виключений з переліку об`єктів соціально-культурного призначення, а рішення відповідача щодо передачі у приватизацію лише профілакторію не може бути реалізоване.

Розглянувши подані документи і матеріали, що всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, частиною 3 пункту 5 наказу ФДМУ від 23 листопада 2018 року №1496 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» (із змінами)» відповідно до законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна» у розділі «Регіональне відділенні по Одеській області» позицію «Санаторій-профілакторій «Портовик» (комплекс загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») ); Міністерство інфраструктури України» викладено у наступній редакції: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу, Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України».

Наказом ФДМУ від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2019 році» відповідно до законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна» відповідно до пункту 2 продовжено приватизацію об`єктів малої приватизації, що підлягали приватизації у 2018 році відповідно до наказу ФДМУ від 27 березня 2018 року №447; відповідно до Додатку №10 до наказу до переліку об`єктів соціально-культурного призначення, приватизацію яких розпочато в 2018 році, увійшов об`єкт: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу, Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України».

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулюються Законом України від 18.01.2018 року №2269-ХIII «Про приватизацію державного і комунального майна» (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема:

майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (військове майно), Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів та органів доходів і зборів, що безпосередньо забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, майно закладів охорони здоров`я системи екстреної медичної допомоги;

надра, корисні копалини загальнодержавного значення, території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, водні ресурси, лісові ресурси, інші природні ресурси, які є об`єктами права власності Українського народу;

системи створення та збереження золотовалютних резервів;

емісійна система, майнові комплекси підприємств і установ, що забезпечують випуск та зберігання грошових знаків і цінних паперів;

об`єкти, що забезпечують зв`язком органи законодавчої та виконавчої влади, у тому числі радіотелевізійні передавальні центри;

майно Національної суспільної телерадіокомпанії України (НСТУ) та акції, що належать державі у статутному капіталі НСТУ;

засоби урядового, фельд`єгерського та спеціального зв`язку;

державні реєстри, що створені та утримуються за рахунок коштів державного бюджету;

майно державного підприємства "Мультимедійна платформа іномовлення України" (МПІУ);

Національний архівний фонд, архіви (архівні установи), документи з них, архівні підрозділи, архівні відділи та бібліотеки, об`єкти культури, мистецтва, у тому числі виняткової історичної, художньої, наукової чи іншої культурної цінності, занесені до Державного реєстру національного культурного надбання, а також об`єкти архітектури, меморіальні комплекси, заповідники, парки загальнонаціонального значення;

пам`ятки, включені до переліку пам`яток, що не підлягають приватизації;

пам`ятки археології;

пам`ятки державної частини Музейного фонду України (музейні предмети, музейні колекції та музейні зібрання);

документи Державного бібліотечного фонду України;

вихідні матеріали та фільмокопії, що зберігаються у фільмофонді;

запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження;

підприємства, що здійснюють виробництво об`єктів космічної діяльності;

національний оператор поштового зв`язку;

заклади освіти, що фінансуються з державного бюджету;

наукові об`єкти, включені до Державного реєстру наукових об`єктів, що становлять національне надбання, та наукові установи, включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави;

ядерні матеріали, ядерні установки і об`єкти, призначені для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення;

спеціально відведені місця чи об`єкти, призначені для захоронення відходів (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами;

майно Державної кримінально-виконавчої служби України, яке безпосередньо забезпечує виконання встановлених законодавством завдань і функцій;

майно та матеріали Державного інформаційного геологічного фонду України;

майно, матеріали та дані Державного картографо-геодезичного фонду України, топографо-геодезичні і картографічні матеріали;

державні еталони, інші об`єкти, що забезпечують функціонування Державної метрологічної служби;

автомобільні дороги, крім тих, що належать підприємствам (до першого розгалуження їх за межами території таких підприємств);

магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої (які функціонують), що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об`єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт;

метрополітен;

майно, що забезпечує цілісність об`єднаної енергетичної системи України та диспетчерське (оперативно-технологічне) управління, магістральні та міждержавні електричні мережі;

атомні електростанції, гідроелектростанції з греблями, що виконують функції захисту від техногенних катастроф;

магістральні нафто- і газопроводи та магістральний трубопровідний транспорт, що обслуговують потреби держави в цілому, підземні нафто- та газосховища;

майнові комплекси підрозділів пожежної охорони (пожежні депо, пости, адміністративні приміщення), транспортні засоби спеціального призначення, що забезпечують виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією пожеж, наслідків стихійного лиха;

об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод;

державні газорозподільчі мережі;

акваторії морських портів, гідротехнічні споруди, об`єкти портової інфраструктури загального користування, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, навчальний та гідрографічний флот, майнові комплекси судноплавних інспекцій;

аеродроми та аеродромні об`єкти (злітно-посадкові смуги, руліжні доріжки, перони, системи посадки, наземні засоби зв`язку, навігації, спостереження, інші елементи аеродромів, що забезпечують безпеку польотів);

водосховища і водогосподарські канали комплексного призначення, гідротехнічні захисні споруди, об`єкти інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем;

місця поховання;

захисні споруди цивільного захисту;

підприємства з виготовлення, ремонту технічних та інших засобів реабілітації для осіб з інвалідністю;

об`єкти спортивної інфраструктури, що включені до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації;

державні заклади охорони здоров`я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров`я;

державні заклади освіти, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади освіти.

У разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно державних підприємств, що належать до сфери управління органів державної влади та органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної кримінально-виконавчої служби України, правоохоронних органів та органів доходів і зборів безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації.

Майно, яке перебуває на балансах державних підприємств, установ, організацій, що не підлягають приватизації, та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств або більше трьох років не використовуються у виробничій діяльності і подальше їх використання не планується, належить до об`єктів, що підлягають приватизації.

Верховна Рада України за поданням Кабінету Міністрів України затверджує перелік об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, відповідно до таких ознак:

1) об`єкти, що забезпечують національну безпеку України або приватизація яких створює істотні ризики для безпеки держави:

підприємства з виготовлення та ремонту всіх видів зброї, що перебуває на озброєнні Збройних Сил України, інших утворених відповідно до закону військових формувань, Служби безпеки України;

підприємства атомної енергетики та підприємства, що працюють у сфері поводження з радіоактивними відходами;

спеціальні об`єкти зв`язку;

підприємства пробірного контролю;

підприємства з виготовлення цінних паперів;

підприємства, що забезпечують безпеку руху в повітряному просторі та навігації водними шляхами України;

підприємства, що здійснюють топографо-геодезичні та картографічні роботи загальнодержавного призначення, зберігають матеріали Державного картографо-геодезичного фонду України та Державного інформаційного геологічного фонду України;

2) об`єкти соціально-культурного призначення, що забезпечують задоволення відповідних потреб суспільства, які не можуть бути повністю задоволені підприємствами, що перебувають у приватній власності, зокрема національні заклади культури.

Не підлягають приватизації інші державні підприємства, за якими на праві господарського відання закріплено майно, визначене частиною другою цієї статті, та пакети акцій акціонерних товариств, до статутного капіталу яких передано майно, визначене частиною другою цієї статті, якщо такі підприємства не зможуть продовжувати господарську діяльність у разі передачі відповідного майна іншим суб`єктам господарювання державного сектору економіки.

Об`єкти державної власності, визначені частиною другою цієї статті, не підлягають приватизації незалежно від їх включення до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, який затверджується Верховною Радою України.

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації здійснюють державну політику у сфері приватизації та діють на підставі Закону України «Про Фонд державного майна України», цього Закону, інших актів законодавства (частина перша статті 7 «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» визначений порядок приватизації державного і комунального майна, який передбачає, зокрема:

формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації;

опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі;

прийняття рішення про приватизацію, та інші дії, після вчинення яких приймається рішення про завершення приватизації.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» перелік об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджується Фондом державного майна України.

Згідно із класифікацією об`єктів приватизації, визначеною статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», до об`єктів малої приватизації належать:

1) єдині майнові комплекси державних і комунальних підприємств, їх структурних підрозділів, у тому числі єдині майнові комплекси та їх структурні підрозділи, що передані в оренду, крім єдиних майнових комплексів державних і комунальних підприємств, що належать до об`єктів великої приватизації;

2) окреме майно. Окремим майном вважається рухоме та нерухоме майно державних або комунальних підприємств (у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення), майно, що залишилося після закінчення процедури ліквідації державних або комунальних підприємств, визнаних банкрутами; майно підприємств, що ліквідуються за рішенням органу, уповноваженого управляти державним або комунальним майном; майно державних або комунальних підприємств, що не були продані як єдині майнові комплекси; державне або комунальне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств та перебуває на обліку господарських товариств, створених унаслідок приватизації або корпоратизації;

3) об`єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди, передавальні пристрої, які не введені в експлуатацію), законсервовані об`єкти;

4) об`єкти соціально-культурного призначення. До об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб громадян незалежно від вартості майна; об`єкти соціально-культурного призначення, що не включені до статутного капіталу господарських товариств;

5) пакети акцій акціонерного товариства, утвореного у процесі приватизації або корпоратизації, акції (частки), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності та розташованих на території України або за її межами, крім пакетів акцій акціонерних товариств, що належать до об`єктів великої приватизації;

6) інші об`єкти, що не належать до об`єктів великої приватизації.

З наведених вище положень законодавства вбачається, що до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України, зокрема, приватизації не підлягають об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, такі як державні заклади охорони здоров`я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров`я. При цьому, у разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації; зазначені об`єкти не підлягають приватизації незалежно від їх включення до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, який затверджується Верховною Радою України.

Згідно із класифікацією об`єктів приватизації, визначеною статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», до об`єктів малої приватизації належать, зокрема, об`єкти соціально-культурного призначення. До об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти охорони здоров`я, санаторно-курортні заклади, профілакторії.

Таким чином, відповідно до положень статті статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу, Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України» підпадає під ознаки об`єктів малої приватизації, з урахуванням чого суду належить дослідити, чи має вказаний об`єкт ознаки, відповідно до яких приватизація прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року №385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за №892/7180 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад, посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я та посад фахівців у галузі охорони здоров`я з у закладах охорони здоров`я» затверджено перелік закладів охорони здоров`я, до яких, зокрема, входять у розділ «Лікувально-профілактичні заклади» санаторно-курортні заклади - санаторій-профілакторій.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідач у відзиві зазначає, що на сьогодні відсутня заборона на приватизацію санаторію-профілакторію «Портовик», що знаходиться на балансі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» і складається з комплексу загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1, оскільки у санаторію-профілакторію «Портовик» відсутня ліцензія на професійну діяльність медичних (фармацевтичних) закладів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, комплекс загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1, а також нежитлова будівля за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1, перебуває у державній власності в особі Міністерства інфраструктури України; перебуває на праві господарського відання у ДП «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії ліцензії серії АЕ №282818 Міністерства охорони здоров`я, прийнятої 17 жовтня 2013 року та виданої ДП «Адміністрація морських портів України» 19 листопада 2013 року, ДП «Адміністрація морських портів України» має право займатися медичною практикою за адресою провадження діяльності Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві доводів щодо відсутності заборони на приватизацію санаторію-профілакторію «Портовик», що знаходиться на балансі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» і складається з комплексу загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1.

Позивачем, в свою чергу, підтверджено наявність у балансоутримувача вказаного об`єкта ліцензії на право займатися медичною практикою за адресою провадження діяльності Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1.

З наведеного вбачається, що санаторій-профілакторій «Портовик», що знаходиться на балансі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» і складається з комплексу загальною площею 4301,4 кв. м. за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; спортивного комплексу за адресою Одеська обл., м. Южне, вул. Новобілярська, 1 відноситься до об`єктів, приватизація яких прямо заборонена Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» як об`єкт, необхідний для виконання державою своїх основних функцій - заклад охорони здоров`я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров`я, який безпосередньо забезпечує виконання законодавством завдань, а отже не об`єктом, що підлягає приватизації.

При цьому, судом не досліджуються доводи відповідача, що зазначений об`єкт не може бути об`єктом передачі у комунальну власність відповідно до абзацу 6 частини першої статті 2 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», оскільки зазначене не є предметом спору в межах заявлених позовних вимог, а доказів оскарження у судовому порядку передачі об`єкта з державної у комунальну власність відповідачем не надано.

Відповідно до частини першої та другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із підпунктом 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Водночас з огляду на положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Суд зазначає, що позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати наказ Фонду держмайна України від 23 листопада 2018 року №1496 про внесення змін до наказу від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році», зокрема, у додаток №5 протиправним та нечинним;

- визнати наказ Фонду держмайна України від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році», додаток №10 протиправним та нечинним.

Проте, як вбачається з оскаржуваного наказу Фонду держмайна України від 23 листопада 2018 року №1496, Додаток №5 «Об`єкти соціально-культурного призначення» містить перелік об`єктів, які підлягають приватизації, до яких включений і «Санаторій-профілакторій «Портовик», містить також перелік інших об`єктів, які підлягають приватизації у 2018 році, крім Санаторій-профілакторій «Портовик».

Крім того, судом встановлено, що наказом Фонду держмайна України від 28 грудня 2019 №1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році» відповідно до законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна» затверджено переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році, згідно з додатками; наказом Фонду держмайна України від 13 травня 2020 року №777 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28 грудня 2019 №1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році» (із змінами) відповідно до законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна» внесено до додатка 10 «Перелік об`єктів соціально-культурного призначення, приватизацію яких розпочато в 2018 - 2019 роках», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 28 грудня 2019 № 1574 (із змінами), такі зміни: у розділі «Регіональне відділення Фонду по Одеській та Миколаївській областях» позицію:

Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: - комплексу загальною площею 4301, 4 кв. м; - спортивного комплексу Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1 Одеська обл., м. Южне, вул. Іванова, 1Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), код за Міністерство інфраструктури України
викладено у такій редакції:

Санаторій-профілакторій «Портовик» (комплекс загальною площею 4301, 4 кв. м) Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1 Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), код за Міністерство інфраструктури України
З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання незаконним та нечинним наказу Фонду держмайна України від 23 листопада 2018 року №1496 про внесення змін до наказу від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» в частині внесення змін до Додатка 5 «Об`єкти соціально-культурного призначення», затвердженого наказом ФДМУ від 27 березня 2018 року №447 (із змінами) такі зміни: « 3) у розділі «Регіональне відділення по Одеській області» позицію «Санаторій-профілакторій «Портовик» (комплекс загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») ); Міністерство інфраструктури України» викладено у наступній редакції: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України»».

Щодо оскаржуваного наказу ФДМУ від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2019 році» суд зазначає, що оскаржуваний Додаток №10 також містить перелік інших об`єктів, які підлягають приватизації у 2019 році, в тому числі Санаторій-профілакторій «Портовик», з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання незаконним та нечинним Додатка №10 наказу ФДМУ від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2019 році» в частині внесення до переліку об`єктів соціально-культурного призначення, приватизацію яких розпочато у 2018 році наступного об`єкта: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України».

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання незаконним та нечинним спірних наказів в частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних наказів в частині з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Южненської міської ради Одеської області (65481, м. Южне, пр-т Григорівського десанту, 18, ) до Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ) про визнання протиправним та скасування наказів в частині - задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та нечинним Додаток №5 до наказу Фонду державного майна України від 23 листопада 2018 року №1496 про внесення змін до наказу від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» в частині внесення змін до Додатка 5 «Об`єкти соціально-культурного призначення», затвердженого наказом ФДМУ від 27 березня 2018 року №447 (із змінами), а саме: « 3) у розділі «Регіональне відділення по Одеській області» позицію «Санаторій-профілакторій «Портовик» (комплекс загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») ); Міністерство інфраструктури України» викладено у наступній редакції: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України»».

3. Визнати незаконним та нечинним Додаток №10 наказу Фонду державного майна України від 27 грудня 2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2019 році» в частині внесення до переліку об`єктів соціально-культурного призначення, приватизацію яких розпочато у 2018 році наступного об`єкта: «Санаторій-профілакторій «Портовик», який складається з: комплексу загальною площею 4301,4 кв. м., Одеська обл., м. Южне, вул. Приморська, 1; Южненська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), ; Міністерство інфраструктури України».

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова