Справа № 300/1113/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1113/20 пров. № А/857/8937/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Глушка І.В.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Главач ІІ.А.А.) у справі 300/1113/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 05.01.2008 в ООО "Содружество Радужный", з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО "Капри- Нейборз", з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра", та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" і призначення пенсії за віком з 02.11.2019.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що під час встановлення трудового стажу, відповідачем не враховано періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 05.01.2008 в ООО "Содружество Радужный", з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО "Капри- Нейборз", з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра", та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин", оскільки сплата внесків до Пенсійного фонду не підтверджена компетентними органами даної країни. Відтак, відповідачем 29.01.2020 прийнято рішення №185, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з посиланням на обставину відсутності у позивача необхідного страхового стажу 25 років. Вважає такі дії ГУ ПФУ в області з приводу відмови у призначенні пенсії за віком неправомірними, через те, що трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, яка є основним документом для підтвердження стажу роботи. Така обставина додатково засвідчується архівними довідками.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.10.2000 (а.с. 5).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 10.03.2000 прийнято помічником бурильника в ООО "Содружество-3"; 31.03.2002 ООО "Содружество-3" реорганізовано в ООО "Содружество-Радужный-2"; 05.01.2008 року - позивач звільнений з ООО "Содружество-Радужный-2" (а.с. 9-17).

Відповідно до архівних довідок від 22.10.2018 №№ 490-Л/05-03, 490-Л-01, 490-Л-02, 490-Л-03 архівного відділу Адміністрації міста Радужний Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, ОСОБА_1 з 10.03.2000 по 05.01.2008 працював та отримував заробітну плату в ООО "Содружество-3" підтверджено стаж роботи та надано заробітну плату ОСОБА_1 за період його роботи в ООО "Содружество-3" (далі - ООО "Содружество-Радужный-2" (а.с. 24-28). Також вищезазначеними довідками повідомлено, що ООО "Содружество-3" виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, як таке, що припинило свою діяльність. В 2010 році ООО "Содружество-Радужный-2" визнано неплатоспроможним (банкрутом).

Також відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , останній у період з 07.01.2008 по 30.06.2009 він працював бурильником в ООО СП "Капри-Нейборз".

Відповідно до архівних довідок від 06.06.2018 року № № Л-89, Л-90 архівного відділу адміністрації міста Нижнєвартовськ Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, позивач у період з січня 2008 року по червень 2009 року працював в ООО СП "Капри- Нейборз" (а.с. 31, 36).

Згідно трудової книжки позивача, ОСОБА_1 у період з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 працював бурильником в ООО "Недра".

Довідкою від 24.07.2018 № 220, виданою ООО "Недра" підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 року по 23.11.2011 в ООО "Недра" (а.с. 38-39).

Також довідкою від 24.07.2018 № 112, виданою ООО "Недра" відображено заробітну плату позивача за період його трудової діяльності в ООО "Недра" (а.с. 40).

Окрім цього, згідно записів трудової книжки позивача, такий з 27.06.2013 по 16.10.2015 працював бурильником в ЗАТ "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" м. Нижнєвартовськ Ханти-Мансійського автономного округу Югра Російської Федерації.

Також довідками від 18.07.2018 № 2243 та від 20.07.2018 №563, виданими ЗАТ "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" підтверджено період роботи та отримання заробітної плати ОСОБА_1 у період з 27.06.2013 по 16.10.2015 у ЗАТ "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" (а.с. 21, 22).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 55-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 8).

29.01.2020 за результатом розгляду зазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в області прийнято рішення №185 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.18-19).

Згідно даного рішення, органом пенсійного фонду обчислено страховий стаж позивача, який становить 19 років 2 місяці роки, не врахувавши при цьому період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 05.01.2008 в ООО "Содружество Радужный", з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО "Капри- Нейборз", з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра", та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин", оскільки такі періоди не підтверджені документами про сплату страхових внесків на території Російської Федерації.

Управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Нижнєвартовськ Хантимансійського автономного округу - Югри за результатами розгляду запиту відповідача, надіслано останньому листа від 10.02.2020 №2545/02-10, відповідно до якого з 27.06.2013 по 15.10.2015 відомості по ОСОБА_1 про нарахування та сплату страхових внесків представлені у відповідності із законодавством Російської Федерації ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" (а.с. 35).

Також відповідно до відповіді управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Нижнєвартовськ Хантимансійського автономного округу - Югри від 18.02.2020 №259/14 страхові внески за ОСОБА_1 за період роботи з січня 2004 по січень 2008 в ООО "Содружество - 3" не сплачувались (а.с. 30).

Вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні пенсії за віком протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суд першої інстанції керувався тим, що несплата підприємством-страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві. Відтак, відмова у зарахуванні стажу роботи позивача на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 05.01.2008 в ООО "Содружество Радужный", з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО "Капри-Нейборз", з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра", та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" у зв`язку із не підтвердженням компетентними органами даної країни сплати внесків до Пенсійного фонду, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача та звужує його законне право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи на вказаних підприємствах.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно з статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Судом першої інстанції вірно враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Поряд з цим, слід зазначити, що у відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно наявної у матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював у період з 10.03.2000 по 05.01.2008 в ООО "Содружество-3" (ООО "Содружество-Радужный-2"); з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО СП "Капри-Нейборз"; з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра" та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" (а.с. 9-17).

Також, вказані періоди роботи позивача підтверджуються архівними довідками.

Зважаючи на встановленні обставини колегія суддів констатує про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 05.01.2008 в ООО "Содружество Радужный", з 07.01.2008 по 30.06.2009 в ООО "Капри-Нейборз", з 01.07.2009 по 10.05.2010 та з 01.02.2011 по 23.11.2011 в ООО "Недра", та з 27.06.2013 по 16.10.2015 в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин".

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилося 55 років, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія 1-3 сторінок паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області (а.с.6).

Про призначення пенсії за віком позивач звернувся із заявою до відповідача протягом трьох місяців з дня досягнення ним 55-річного віку.

Згідно вимог абзацу 6 пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Наявність у позивача статусу учасника бойових дій підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.10.2000 (а.с. 5).

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є визнання відмови пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання відповідача зарахувати у страховий стаж спірні періоди та призначити пенсію за віком з наступного дня після досягнення ним пенсійного віку - 02.11.2019.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі 300/1113/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 05.10.2020р.