Справа № 280/4157/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4157/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю представників: позивача - Пивоваров В.І., відповідача - Лабур М. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 ( суддя першої інстанції Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/4157/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року № , № , № .

В обґрунтування позиції викладеної в позові, позивач зазначає про безпідставність висновків податкового органу про те, що позивачем у 2017 році отримано від ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» дохід у сумі 933 077,05 грн. за ознакою доходу « 126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку. Зауважує, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене п.п.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу, оскільки такий борг було переведено на поручителя, а надалі погашено у зв`язку з реалізацією іпотекодавцем свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача. Так, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податку з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Однак, борг позивача переведено на третю особу - поручителя. А в результаті заходів з погашення заборгованості позивач не тільки не отримав будь-яке благо (економічну вигоду у вигляді збереження активів), а втратив нерухоме майно - належне йому житло. Відтак, у позивача не виникало обов`язку щодо подання декларації про майновий стан та доходи отримані в 2017 році, а також сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Беручи до уваги вищезазначене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є протиправними, у зв`язку із чим, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій апелянт зазначив, що перевірка проведена у відповідності до наявної податкової інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2017 рік про доходи, отримані за ознакою « 126» у 2016 році, а також на підставі документального підтвердження, наданого податковим агентом щодо нарахованого позивачу доходу за ознакою « 126» у сумі 933077,05грн. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», згідно з яким ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 26.08.2016року, в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості за договором №0 від 26.10.2007 ОСОБА_1 року в сумі 58073,12 доларів США (в т.ч. тіло кредиту - 36872,50 дол. США. відсотки - 21200,62 дол. США), що по курсу НБУ станом на 26.08.2016 року складає 1 469 569,34 грн. В ході проведення перевірки встановлено, що позивачем в порушення вимог пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016р. з відображенням отриманих доходів (отриманого додаткового блага) до податкового органу не надано. Таким чином, у зв`язку із заниженням позивачем загального місячного (річного) доходу та встановленими порушеннями пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті контролюючим органом донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 111948,67 грн. та військового збору за 2016 рік з доходу, отриманого у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» у сумі 13985,82 грн. (932388,05грн.х 1,5%). Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДФС прав, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача подав клопотання про заміну сторони відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області на його правонаступника - Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідно до ст. 52 КАС України.

Як вбачається з клопотання відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» визначено, що визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до наказу №10 від 29.08.2019 ГУ ДПС у Запорізькій області розпочало виконання функцій та повноважень ГУ ДФС у Запорізькій області, що припиняється.

Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним клопотання відповідача задовольнити та замінити Головне управління ДФС у Запорізькій області на її правонаступника Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 57000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 287 850,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору.

26.10.2007року між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк» укладений Іпотечний договір №0/3, за яким предметом іпотеки є Об`єкт нерухомого майна у складі чотирьох кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м. (а.с.29-31).

12.12.2011року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (Фактор) укладено Договір факторингу №1, за умовами якого Клієнт зобов`язується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до договору. Одночасно з відступленням прав вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення. Передання прав Клієнта за договорами забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладанням цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню (підпункти 1.1,1.2, 1.4, 1.5 пункту 1 договору).

Згідно з випискою з Додатку № 1 до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» передано ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги за укладеним з позивачем Договором про надання споживчого кредиту від 26.10.2007 року №0.

25.08.2016 року фізична особа ОСОБА_2 виступила фінансовим поручителем ОСОБА_1 , у зв`язку із чим до Договору про надання споживчого кредиту № між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №0/П2 (а.с.35).

Оскільки, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до позивача з вимогою про погашення виниклої заборгованість та гарантував списання залишку заборгованості з відповідача та припинення будь-яких вимог до поручителя.

Так, 26.08.2016 року поручителем ОСОБА_2 перераховано кошти у розмірі 417 932,05 грн. на рахунок ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» таким чином погашено борг за кредитним договором в повному обсязі.

Відповідною довідкою вих. № 145-22290 від 26.08.2016 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» підтвердило, що станом на 27.08.2016 року позичальник ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.10.2007року, право вимоги за яким відступлено АТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», не має заборгованості перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с.38).

Повідомлення про анулювання боргу вих. № 145-22277 від 26.08.2016 року(а.с.120-121).

В подальшому, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» подано до податкового органу уточнюючий податковий розрахунок ф.1- ДФ за 3 кв. 2016 року № від 03.01.2019року , в якому відображено нарахування та виплату ОСОБА_1 доходу за ознакою « 126» у сумі 933077,05 грн., та за ознакою « 127» у сумі 536492,29 грн. (а.с.85).

Відповідно до отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації про доходи, отримані у 2016 році за ознакою « 126» (Дохід, отриманий платником як додаткове благо) контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до даних Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України у 3 кв. 2016 року отримано дохід за ознакою « 126» в сумі 1469569,34грн. без зазначення відомостей, щодо нарахування та сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з зазначеного виду доходу.

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» повідомило податковий орган, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було прийняте рішення про анулювання (прощення) частини кредитної заборгованості, та повідомлено боржника (фізичну особу) ОСОБА_1 листом від 26.08.2016року вих.№145-22277 щодо прощення частини боргу в сумі 58073,12 доларів США (в т.ч. тіло кредиту - 36872,50 доларів США, відсотки -21200,62 доларів США), що по курсу НБУ станом на 26.08.2016 складає 1469569,34 грн. (в т.ч. основна сума боргу 933077,05грн., заборгованість за відсотками 536492,29 грн.).

У період з 14.03.2019року по 27.03.2019року, відповідно до наказу від 14.02.2019року № 527, відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, фахівцями відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи, яке не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності повноти та сплати податків і зборів з доходів фізичної особи за ознакою доходу « 126» за період з 01.01.2017року по 31.12.2017 року, за результатом якої складено Акт від 29.03.2019 року №151/08-01-13-05/ НОМЕР_1 (а.с.70-80).

Висновками до Акту перевірки від 29.03.2019 №151/08-01-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 167829,85 грн.; пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору у сумі 13985,82 грн.; пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016р. у 2017р. не подано, не задекларовано «Дохід, отриманий платником як додаткове благо» за ознакою « 126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки та збори з отриманого доходу.

На підставі висновків акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019року:

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 209 787,31 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 167 829,85 грн., за штрафними санкціями 41957,46 грн. (а.с.103);

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 17 482,28 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 13985,82 грн., за штрафними санкціями 3496,46 грн. (а.с.101);

-№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170,00 грн (а.с.105).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене п.п.164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу оскільки такий борг було переведено на поручителя - ОСОБА_3 , а надалі погашено у зв`язку з реалізацією іпотекодавця свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача. А тому є безпідставними посилання податкового органу на те, що кошти у розмірі 933 077,05 грн. є оподатковуваним доходом позивача, передбаченим пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Таким чином і нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору також є необґрунтованим. Крім того, суд посилався на правову позицію Верховного Суду у постановах від 22.05.2019 року у справі № 821/3224/15-а, від 17.07.2019 року у справі № 819/1574/17стосовно того, що розуміється під додатковим благом, а саме, тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є вичерпним, до якого згідно з підпунктом «д» включається суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першої статті 546 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Як встановлено з матеріалів справи, до ОСОБА_3 перейшли всі права кредитора за зазначеним вище зобов`язанням, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання що передбачено п.2.4. Договору поруки № 0/П2 від 25.08.2016року та ч.2 ст.556 ЦК України.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Перевищення між вартістю предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя відсутнє, що підтверджується Довідкою про вартість об`єкту нерухомості №7367/14 від 14.09.2016року, наданою суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006», згідно із якою вартість предмета іпотеки складає 340 000,00 грн. (триста сорок тисяч гривень).

Отже, згідно п.4.2., 4.3. Іпотечного договору №0/3 від 26.10.2007 року, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в тому числі і шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

За зверненням ОСОБА_2 як кредитора до якого перейшли права ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/6125/16-ц від 26.09.2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., вартістю 340 000,00 (триста сорок тисяч гривень), що є власністю ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Півняком О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 26.10.2007 року за р.№9772 та зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 2448421, шляхом набуття іпотекодержателем - ОСОБА_2 права власності в рахунок задоволення боргових зобов`язань ОСОБА_1 відповідно до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.10.2007року, укладеного між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк», яке відступило своє право вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»; Договору поруки №0/112 від 25.08.2016року, укладеного між ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» і ОСОБА_2 та укладеного в забезпечення виконання зобов`язань - Іпотечного договору №0/3 від 26.10.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Півняком О.С., зареєстровано в реєстрі №9775. Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м. (а.с.19-20).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено факт відсутності у позивача доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 933 077,05грн., який підлягав би оподаткуванню, оскільки такий борг було переведено на поручителя - ОСОБА_2 , а надалі погашено у зв`язку з реалізацією іпотекодавця свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача.

Крім того, згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно вказав, що прощені (анульовані) банком за його рішенням проценти за користування кредитом та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходом платника податків та, як наслідок, не підлягають оподаткуванню та декларуванню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 в адміністративній справі №280/4157/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 02.10.2020р.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва