Справа № 560/3874/20
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3874/20
УХВАЛА

іменем України

05 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області;

- зобов`язати відповідача виплатити вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день прийняття рішення у справі.

Ухвалою від 28.09.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 , вказавши, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті позивачкою шляхом надання документального обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання ухвали від 28.09.2020 позивачка подала до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду позивачка зазначила, що з 27.12.2019 звільнена з займаної посади у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Роботодавець не запропонував іншу роботу чи посаду у новоствореному державному органі. З початку 2020 року розпочала пошук нової роботи, з 23.01.2020 перебувала на обліку в міському центрі зайнятості як безробітна. За умовами центру зайнятості змушена була відвідувати різноманітні лекції та навчальні семінари, що віднімало час, необхідний для звернення до відповідача з метою отримання вихідної допомоги. Також зазначила, що являється матір`ю неповнолітньої дитини, яка навчається у шкільному закладі та постійно потребує належного догляду. В подальшому у зв`язку із запровадженням карантину позивачка була вимушена щоденно займатись вихованням дитини та не могла реалізувати своє право на звернення до суду. Позивачка повідомила, що у зв`язку з цими обставинами перебувала у пригніченому моральному стані. Остання вважала, що належні їй виплати є заробітною платою, тому право на звернення до суду не обмежене строком.

Крім цього, зазначила, що звернулась до суду 22.06.2020. Однак, ухвалою від 07.07.2020 у справі №560/3134/20 Хмельницький окружний адміністративний суд повернув ОСОБА_1 позов у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, просила такий строк поновити.

Вирішуючи вказану заяву, суд враховує таке.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина 1 статті 94 Кодексу законів про працю України, частина 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці").

Стаття 2 Закону України "Про оплату праці" відносить до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

В постанові від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що як вихідна допомога, так і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні мають разовий характер.

Таким чином, вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю та якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, отже на неї не розповсюджуються пільги встановлені пунктом 1 частини 1 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, для звернення до адміністративного суду з вимогами щодо виплати вихідної допомоги та середнього заробітку під час звільнення з державної служби застосовується місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України від 21.12.2010)

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформований Верховним Судом у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивачку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачка звільнена наказом від 24.12.2019 №1132/04к. Відповідно до платіжного доручення від 26.12.2019 №2267 остаточний розрахунок з позивачкою проведений 27.12.2019. Таким чином, місячний строк звернення до суду з вказаним позовом сплинув 27.01.2020.

Разом з тим, позивачка до суду звернулась 17.07.2020, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду, позивачка зазначила, що роботодавець не запропонував їй іншу роботу чи посаду у новоствореному державному органі. З початку 2020 року розпочала пошук нової роботи, з 23.01.2020 перебувала на обліку в міському центрі зайнятості як безробітна. За умовами центру зайнятості змушена була відвідувати різноманітні лекції та навчальні семінари, що віднімало час, необхідний для звернення до відповідача з метою отримання вихідної допомоги. Також зазначила, що являється матір`ю неповнолітньої дитини, яка навчається у шкільному закладі та постійно потребує належного догляду. В подальшому у зв`язку із запровадженням карантину позивачка була вимушена щоденно займатись вихованням дитини та не могла реалізувати своє право на звернення до суду.

Суд вважає, що вказані позивачкою обставини не є доказами об`єктивної неможливості звернення до суду у місячний строк.

Посилання позивачки на запровадження карантину суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19" карантин на всій території України запроваджений з 12.03.2020. Водночас, місячний строк звернення до суду з вказаним позовом сплинув 27.01.2020.

Крім цього, суд вважає безпідставним посилання позивачки на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2020 №560/3134/20, якою ОСОБА_1 повернутий позов, оскільки власна бездіяльність, що полягає у невиконанні вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, зазначені позивачкою причини пропуску строку звернення до суду є неповажними. У зв`язку з цим у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку слід відмовити.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зокрема, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачка належними та допустимими доказами не довела поважність причин пропуску нею строку звернення до суду, тому суд не має правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин, позов слід залишити без розгляду.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.Л. Польовий