Справа № 200/4929/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р. Справа№200/4929/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Хохленкова О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення - протиправними;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 10 (десяти) призначених пенсій при виході на пенсію як працівнику охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 27.09.2019 року, як внутрішньо переміщена особа.

Позивач зазначає, що разом з призначенням йому відповідної пенсії, на підставі пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, проте, станом на 14 травня 2020 року, така грошова допомога йому не виплачена.

Вказує, що неодноразово звертався до відповідача і усній формі, однак спеціалісти відповідача поясняли йому, що виплати одноразової грошової допомоги треба чекати деякий час. Так і не отримавши відповідну грошову виплату, він був змушений письмово звернутися до відповідача з проханням надання мені інформацію стосовно виплати вказаної грошової допомоги.

26.02.2020 року він отримав відповідь, відповідно до якої, відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки він не надав інформацію стосовно форми власності ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Нео Скін», де він також працював паралельно із іншим підприємством. А його роботу за сумісництвом на комунальному некомерційному підприємстві «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради відповідач не визнає, як таку яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач з рішенням пенсійного органу не погоджується та вважає відмову протиправною.

Зазначає, що дана робота в ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Нео Скін» є роботою за сумісництвом, тому запис до трудової книжки, згідно з п.2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників - вноситься за бажанням працівника, а отже запис про це місце роботи у його трудовій книжці був відсутній на той час.

Позивач вважає, що відповідно до записів трудових книжок має, як необхідний страховий стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які відповідають вимогам пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", так і підтвердження працевлаштування в установі комунальної форми власності на момент призначення йому пенсії за віком.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що згідно рішення № 56 від 28.11.2019 року позивач перебуває на обліку у Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та з 27.09.2019 року отримує пенсію щомісячно.

24.02.2020 року позивач надав до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України заяву з проханням надати інформацію стосовно відмови у виплаті грошової допомоги.

26.02.2020 року Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України була надана письмова відповідь на заяву позивача з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до пункту 7-1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.081993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначає, що відповідно до трудової книжки позивача він працював в ТОВ «Лікувально -- діагностичному центрі «Нео Скін» з 02.04.2018 року, який не належить до державної або комунальної власності.

За таких обставин, підстави для виплати зазначеної грошової допомоги відсутні.

З огляду на викладене відповідач вважає, що не порушував прав позивача, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розпорядженням № 130 від 31 липня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 200/4929/20-а, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бабіч С.І .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2020 року здійснено розподіл справи № 200/4929/20-а, справу передано до провадження судді Хохленкова О.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року суд приймає до провадження адміністративну справу, розгляд справи призначено на 31 серпня 2020 року.

31 серпня 220 року розгляд справи відкладено до 05 жовтня 2020 року.

05 жовтня 2020 року представник позивача в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату час та місце судового розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в письмовому провадженні. Відповідача в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату час та місце судового розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 7-10).

Відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є юридичною особою , 85302, Донецька обл., м.Покровськ, вулиця Центральна, б.154 та є суб`єктом владних повноважень.

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 27 лютого 2017 року № (а.с. 11), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває на обліку відповідача як пенсіонер, що підтверджується матеріалами відповідної пенсійної справи та йому призначена пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем.

24 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив надати інформацію стосовно відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при оформленні пенсії.

Листом №164/я-01-01-01 від 26.02.2020 року Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що відповідно до пункту 7-1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.081993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працює в ТОВ «Лікувально-діагностичному центрі «Нео Скін» з 02.04.2018 року. Оскільки по трудовій книжці не можливо визначити чи відповідає дане підприємство вимогам п. 7-1 р. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме є закладом або установою державної або комунальної форми власності, йому необхідно було надати документ, який підтвердив відношення ТОВ «Лікувально-діагностичному центрі «Нео Скін» до державної або комунальної форми власності (а.с. 15).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради № 16 від 17.02.2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради лікарем - хірургом екстреної допомоги хірургічного відділенні (зовнішнє сумісництво) з 02.04.2018 року (Наказ від 02.04.2018 року № ІІІ-к) (а.с. 12).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 (дублікат), позивач працював:

- з 02.04.2018 року прийнятий лікарем - хірургом в Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний центр «Нео Спін» (Наказ № 12к від 02.04.2018 року) (а.с. 18-20).

Згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 (дублікат), позивач працював:

- 07.05.2020 року працював за сумісництвом на посаді лікаря-хірурга з 02.04.2018 року по 07.05.2020 року (Накази від 02.04.2018 року № 111-к та від 07.05.2020 року № 139-к) (а.с. 13-14).

09.03.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України зі скаргою на дії відповідного органу Пенсійного фонду України в якій крім іншого просив задовольнити його скаргу та надати відповідні розпорядження Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України виплатити належну йому за законом одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій (а.с. 16).

13.04.2020 року Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло звернення позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та зазначила наступне.

Відповідно до пункту 7-1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 02.04.2018 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лікувално-діагностичний центр» Нео Скін», який не належить до державної або комунальної форми власності.

Також, позивача повідомлено, що у зв`язку з незгодою з рішенням органів Пенсійного фонду України позивач має право оскаржити їх дії або бездіяльність у вищому органі або суді (а.с. ЖД17).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, єЗакон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями27і28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав: досягнення особою пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як встановлено пунктом "е"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"від 05.11.1991 № 1788-XII(далі - Закон № 1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Відповідності достатті 62 Закону № 1788-XIIосновним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідно до трудової книжки позивача з 02.04.2018 року він працював в ТОВ «Лікувально - діагностичному центрі «Нео Скін, який не належить до державної або комунальної власності.

З такими твердженнями суд не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно з п.2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради № 16 від 17.02.2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради лікарем - хірургом екстреної допомоги хірургічного відділенні (зовнішнє сумісництво) з 02.04.2018 року (Наказ від 02.04.2018 року № ІІІ-к) (а.с. 12).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Отже, Комунальне некомерційне підприємство «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради є спеціалізованим лікарняним закладом та відноситься до лікарняних закладів, передбачених Переліком № 909.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.04.2018 року по 07.05.2020 року працював за сумісництвом на посаді лікаря-хірурга Комунальної некомерційного підприємства «Мирноградської центральної міської лікарні» Мирноградської міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Основного Закону).

Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" ЄСПЛ зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на викладене наявність у національному законодавстві правових "прогалин", зокрема певна невідповідність одних правових норм іншим, що регулюють однакові питання, не може бути приводом для відмови у захисті прав та законних інтересів особи у сфері пенсійного забезпечення.

Відтак суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, оскільки судом встановлено, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював в закладах охорони здоров`я, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має необхідний страховий стаж на таких посадах, вийшла на пенсію за віком з відповідної посади та до моменту виходу на пенсію не отримувала будь-якого іншого виду пенсії.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення - протиправними;

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України (Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, 13, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 10 (десяти) призначених пенсій при виході на пенсію як працівнику охорони здоров`я.

Стягнути з Покровське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, будинок 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі 05 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Хохленков