Справа № 420/1066/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1066/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 в якому позивач просить:

визнати незаконним та скасувати припис №275/18 від 18.05.2019 року, складений головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Кузьменко М.О. та постанову про накладення штрафу заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, начальника інспекційного відділу №1 Якименка Р.К. №805/18 від 14.11.2018 року.

Позов вмотивовано наступним.

З приводи незаконності вимог припису:

Квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 , чоловіку позивачки.

Згідно вимог припису №275/18, ОСОБА_1 має усунути порушення державних будівельних норм, а саме: здійснити демонтаж балконної плити та віконного профілю у квартирі АДРЕСА_1 .

Тобто, ОСОБА_1 має здійснити дії що до майна, яке їй не належить, а належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Так, згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 334 ЦК права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право розпорядження полягає, крім іншого, в юридичній можливості власника визначати фактичну долю речі - можливість зміни її фізичну суть аж до повного знищення.

Тобто, жодна особа, окрім власника, не в праві, будь яким чином, змінювати майно, що йому не належить. За такого, вимога припису № 275/18, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, винесеного на ім`я ОСОБА_1 , є неправомірною та не підлягає виконанню.

Незважаючи на це, зазначивши, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , а згідно ч. 3 статті 368 Цивільного Кодексу України право спільної сумісної власності це майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Кузьменко М.О., незрозумілим чином встановлено, що саме ОСОБА_1 порушила вимоги ДБН та Закону України «Про архітектурну діяльність».

При цьому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, згідно чинного законодавства України, право власності у особи на майно виникає з моменту його державної реєстрації. За такого, навіть за умови належності нерухомого майна до об`єкту спільної сумісної власності подружжя, таке право виникне лише після державної реєстрації - право власності на суб`єкт містобудування зареєстровано за ОСОБА_2 , що відображено у витягу з державного реєстру нерухомого майна, який було надано інспектору під час проведення перевірки та повністю проігноровано останнім.

А тому позивач вважає, що вимоги припису № 275/18 про зобов`язання ОСОБА_1 , яка не є власником об`єкту містобудування, що перевірявся, усунути порушення державних будівельних норм вимог у термін до 18.06.2018 року, є незаконними та не можуть бути виконані ОСОБА_1 , а отже постанова про накладення штрафу за невиконання незаконного припису є неправомірною, грубо порушує права ОСОБА_1 та підлягають скасуванню.

З приводи неправомірності постанови:

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами:

до протоколу від 31.10.2018 року та постанови №805/18 від 14.11.2018 року не додано жодного додатку, який би міг слугувати доказом вчинення Позивачем адміністративного правопорушення - на останньому аркуші протоколу є позначка «додатки (за наявності):відсутні»;

позивачеві не було вручено примірник протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. До суду не надано жодного доказу, щоб б підтверджував належне повідомлення Позивача про складання оскаржуваного протоколу;

так, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено час та обставини вчинення правопорушення, який саме ДБН Позивачем порушено (п.8.14 ДБН), відсутні пояснення Позивачки чи причини відмови від пояснень та підпису у протоколі, ОСОБА_1 не роз`яснено права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП;

справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутності Позивача, даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надано;

складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося за відсутності позивача, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення та направлення Позивачеві копії протоколу;

відсутні докази повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останню можливості реалізувати надані їй права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Все зазначене є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідно ст. 162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позову отримано представником відповідача 19.02.2020 року, що підтверджується розпискою про отримання нарочно копії (судового рішення, ухвали) (а/с. 48).

12.03.2020 року за вхід. №ЕП/2353/20 через канцелярію суду представником управління ДАБК ОМР (за підписом ОСОБА_3 ) надано відзив на адміністративний позов.

Документи подані представником відповідача у строк, встановлений судом.

Відзив обґрунтовано наступним.

13.04.2018 року на адресу Управління надійшло звернення фізичної особи, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 про здійснення прибудови до балкону квартири АДРЕСА_3 .

Перевіривши дані в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на 24.06.2019 року була відсутня інформація щодо дозвільних документів на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, встановлено наявність підстав для здійснення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті за вищевказаною адресою.

Зважаючи на запис в державному реєстрі прав на нерухоме майно стосовно власника квартири АДРЕСА_1 , Управлінням направлено лист № 01-10/140-ЗГ від 19.04.2018 року адресований Позивачу, яким повідомлено про здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю та про необхідність надати правовстановлюючу та технічну документацію відносно вищевказаного об`єкта, а також забезпечити власну присутність, або присутність уповноваженого представника.

Надалі, із посадовою особою Управління за номером телефона, що вказаний у листі №01-10/140-ЗГ від 19.04.2018 року зв`язалась дружина Позивача ОСОБА_1 та повідомила про тимчасову відсутність свого чоловіка у зв`язку з перебуванням у рейсі.

Згідно свідоцтва про шлюб від 20.09.2007 року, виданого Другим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси та штампу про одруження від 28.09.2007 року встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною позивача.

Згідно ч. 3 статті 368 Цивільного Кодексу України в редакції від 19.07.2017, право спільної сумісної власності - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно штампу про місце проживання від 04.04.2012 року, встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, Управлінням встановлено, що Позивач та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 .

Вказане стало підставою для видачі направлення для проведення позапланового заходу №000523 від 02.05.2018 року на ім`я ОСОБА_1 , яка у подальшому забезпечила свою присутність під час здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю, а також надала необхідну для проведення об`єктивної та всебічної перевірки документацію.

На момент виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_4 , посадовою особою Управління зафіксовано, що будівельні роботи завершені та не виконуються, об`єкт фактично експлуатується, що підтверджується фотофіксацією об`єкта, посилання на яку містяться в акті перевірки № 000523.

Враховуючи надані ОСОБА_1 документи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.11.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3837, трикімнатна квартира, загальною площею 53,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , належить позивачу.

Схематичний план квартири відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленого ТОВ «Південьжитлобуд» від 31.08.2017 року.

На момент проведення позапланової перевірки зафіксовані виконані будівельні роботи з розширення балконної плити та повного обшиття балкону пластиковим профілем та влаштуванням віконного профілю зі склінням.

Перевіркою зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_1 виконано будівельні роботи з розширення балконної плити та повного обшиття балкону пластиковим профілем та влаштуванням віконного профілю зі склінням, виявлені факти підтверджуються фотофіксацією об`єкту.

Управлінням складені наступні документи:

Акт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000523;

Протокол про адміністративне правопорушення від 18.05.2018року;

Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18.05.2018 року.

Перелічені матеріали були отримані ОСОБА_1 особисто, про що свідчить її підпис в графі про отримання примірника акту, протоколу та припису.

01.06.2018 року Управлінням розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 341/18 від 01.06.2018 року, яку отримано ОСОБА_1 особисто 18.06.2018 року.

Приписом Управління №275/18 від 18.05.2018 року вимагалося усунути порушення державних будівельних норм у термін до 18.06.2018 року та повідомити про виконання припису Управління у той самий строк.

Повідомлень про виконання вимог припису на адресу Управління не надходило, таким чином, на підставі необхідності виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог припису від 18.05.2018 року №275/18, Управлінням видано направлення на проведення позапланового заходу № 001439 від 24.10.2018 року.

Виїздом на місце зафіксовано наявність розширеного та обшитого балкону пластиковим профілем з влаштуванням віконного профілю зі склінням.

За результатами проведення позапланової перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог припису №275/18 від 18.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги зазначеного припису щодо усунення порушень п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», чим порушила підпункти "а", "б" пункту 3 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункт 3 пункту 11 Порядку № 553.

З наслідками вказаного, Управлінням складені наступні матеріали:

Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 31.10.2018 року № 000523;

Протокол про адміністративне правопорушення від 31.10.2018року.

Матеріали направлені рекомендованим поштовим відправленням №821, яке повернуто за зворотною адресою, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

14.11.2018 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

З огляду на вказане, управління діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

У підготовчому засіданні 09.06.2020 року за заявою представника позивача ОСОБА_2 Хлєбнікової Н.А. (яка також є представником і третьої особи ОСОБА_1 ) здійснено заміну неналежного позивача ОСОБА_2 на належного - ОСОБА_1

01.07.2020 року за вх. № 25292/20 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02.09.2020 року через канцелярію до суду за вхід. №34599/20 від представника третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження по справі для забезпечення права третьої особи, що перебуває у довготривалому відрядженні, на участь в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року задоволено клопотання та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 30.09.2020 року провадження у справі №420/1066/20 поновлено.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

13.04.2018 року на адресу Управління надійшло звернення фізичної особи, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 про здійснення прибудови до балкону квартири АДРЕСА_3 .

Станом на 24.06.2019 року в єдиному реєстрі документів, була відсутня інформація щодо дозвільних документів на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказане стало підставою для видачі направлення для проведення позапланового заходу № 000523 від 02.05.2018 року на ім`я ОСОБА_1 , яка у подальшому забезпечила свою присутність під час здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю, а також надала необхідну для проведення об`єктивної та всебічної перевірки документацію.

На момент виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_4 , посадовою особою Управління зафіксовано, що будівельні роботи завершені та не виконуються, об`єкт фактично експлуатується, що підтверджується фотофіксацією об`єкта, посилання на яку містяться в акті перевірки № 000523.

Враховуючи надані ОСОБА_1 документи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.11.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3837, трикімнатна квартира, загальною площею 53,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , належить позивачу.

Схематичний план квартири відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленого ТОВ «Південьжитлобуд» від 31.08.2017 року.

На момент проведення позапланової перевірки зафіксовані виконані будівельні роботи з розширення балконної плити та повного обшиття балкону пластиковим профілем та влаштуванням віконного профілю зі склінням.

Перевіркою зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_1 виконано будівельні роботи з розширення балконної плити та повного обшиття балкону пластиковим профілем та влаштуванням віконного профілю зі склінням, Виявлені факти підтверджуються фотофіксацією об`єкту.

За наслідками встановленого складені наступні документи:

Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000523;

Протокол про адміністративне правопорушення від 18.05.2018року;

Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18.05.2018 року.

18.05.2018 року винесений Припис №275/18, яким вимагалося усунути порушення державних будівельних норм у термін до 18.06.2018 року та повідомити про виконання припису Управління.

Повідомлень про виконання вимог припису на адресу Управління не надходило, таким чином, на підставі необхідності виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог припису від 18.05.2018 року №275/18, Управлінням видано направлення на проведення позапланового заходу № 001439 від 24.10.2018 року.

Виїздом на місце зафіксовано наявність розширеного та обшитого балкону пластиковим профілем з влаштуванням віконного профілю зі склінням.

За результатами проведення позапланової перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог припису №275/18 від 18.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги зазначеного припису щодо усунення порушень п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», чим порушила підпункти "а", "б" пункту 3 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункт 3 пункту 11 Порядку № 553.

З наслідками перевірки складено:

Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 31.10.2018 року № 000523;

Протокол про адміністративне правопорушення від 31.10.2018року.

14.11.2018 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188 - 42 КУпАП.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2-3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

З матеріалів позову вбачається, що юридичний спір виник з приводу винесення відповідачем припису №275/18 від 18.05.2019 року та постанови про накладення штрафу №805/18 від 14.11.2018 року.

Повноваження державної архітектурно-будівельної інспекції та порядок їх реалізації визначаються законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903, Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Згідно з положеннями пунктів 12, 13 Порядку №553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з положеннями підпункту 3 пункту 11 Порядку № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до пункту 17 Порядку №553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На підставі системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб`єктів містобудування, якими, зокрема, є замовники. Після проведення перевірки контролюючий орган, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складає протокол разом з приписом. Один примірник припису надає суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Виконання цього припису покладається на суб`єкта містобудування.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі № 464/2858/17.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Згідно з положеннями пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення як, зокрема експлуатація або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію.

Отже, зазначена норма закону передбачає відповідальність за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності суб`єктів містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або тими, хто виконує функції замовника і підрядника одночасно.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про те, що обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена визначена відповідальність.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі № 826/19576/13-а.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 , чоловіку позивачки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Суд в свою чергу критично ставиться до доводів відповідача про право спільної сумісної власності подружжя, з огляду на наступне.

Право власності на житловий будинок, квартиру, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких правовстановлювальних документів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, лізингу; спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів; свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Вказаних вище документів, ОСОБА_1 не надавала. За таких обставин ОСОБА_1 не можна вважати замовником або іншим суб`єктом містобудівної діяльності.

Разом з тим, оскаржуваний припис від 22 березня 2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил адресований ОСОБА_1 , тобто суб`єкту, який не є замовником та відповідно, не може виконати даний припис.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про скасування припису №275/18 від 18.05.2019 року на підставі того, що він виданий неналежному суб`єкту, зокрема, який не є замовником будівництва.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 804/1845/16.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено поняття замовника, як фізичної або юридичної особи, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, зі змісту наведених норм законодавства вбачається, що відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності несуть особи, які є суб`єктами містобудування та здійснюють господарську діяльність, пов`язану з містобудуванням, будівництвом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі № 0870/7854/12(СН/808/48/15), адміністративне провадження №К/9901/36919/18 (ЄДРСРУ № 84076713).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, тобто таким, в якому відсутні ознака настання шкідливих матеріальних наслідків.

Суб`єктами правопорушення є громадяни та посадові особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП полягає у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно зі статтею 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом ОСОБА_1 не відноситься до суб`єктів адміністративного правопорушення у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 139, 241,242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про скасування припису та постанови - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати припис №275/18 від 18.05.2019 року, складений головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Кузьменко М.О.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, начальника інспекційного відділу №1 Якименка Р.К. №805/18 від 14.11.2018 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, котрою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією № 23 від 10.02.2020 року у сумі 840,00 грн. (вісімсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1

Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради ( - адреса: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, т. ,

ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.