Справа № 130/940/20
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 130/940/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 жовтня 2020 року м. Шаргород

Справа №130/940/20

Провадження №2-а/152/13/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кметюка А.В.,

представника відповідача - Музики В.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими для розгляду термінових справ ст.ст.268-271, 286 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1.Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 05.05.2020 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із означеним адміністративним позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення, який, згідно із розпорядженням в.о. голови суду від 02.07.2020 року передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області після задоволення самовідводів суддів.

В позові ОСОБА_1 просить поновити строк для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом та оскарження постанови адміністративної комісії викоконавчого комітету Браїлівської селищної ради №11 від 24 вересня 2019 року; визнати протиправною та скасувати означену постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1360 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради №11 від 24.09.2019 року на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1360 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова, яка прийнята на підставі вказаного протоколу, суперечать вимогам ст.ст.251, 256 КУпАП та не відповідають дійсним обставинам.

Так, в протоколі вказано, що він порушив правила благоустрою міста Браїлів, так як випасав домашню птицю повторно на місцевому спортмайданчику.

Протокол, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, суперечить вимогам ст.256 КУпАП, так як в ньому не вказано місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, матеріальну шкоду.

Крім того вважає, що всупереч вимогам ст.ст.7, 9, 280 КУпАП адміністративна комісія виконавчого комітету Браїлівської селищної ради, винесла постанову №11 від 24.09.2019 року та незаконно притягнула його до адміністративної відповідальності, не роз`яснивши йому права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який складено неуповноважною особою, в порушення вимог ст.255 КУпАП, якою передбачено, що право складати протоколи про адміністративні правопорушення мають уповноважені на те виконавчими комітетами посадові особи, тоді як у даному випадку протокол склав інспектор з благоустрою який, на його думку, не є посадовою особою виконкому.

В протоколі вказано, що він порушив Правила благоустрою територій загального користування та відпочинку, однак в самих правилах не зазначено тих обов`язків, які йому вмінено.

Крім того, відповідно до протоколу, територією вчинення адмінправопорушення є територія Браїлівського ліцею.

Він не погоджується із зазначеним рішенням, бо вважає себе невинуватим, а постанову №11 від 24.09.2019 року необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю діючому законодавству та невідповідністю висновків - фактичним обставинам справи, оскільки відсутня подія адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Строк на оскарження ним не пропущено, так як оскаржувану постанову він отримав 04.12.2019 року у виконавчій службі Жмеринського району, а скаргу до Жмеринського міськрайонного суду подав 13.12.2019 року. Копію ухвали суду від 03.01.2020 року про повернення скарги він отримав 14.01.2020 року, а скаргу подав 23.01.2020 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кметюк А.В. підтримали позовні вимоги. Суду пояснили, що вважають постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки протокол та адміністративна постанова складені не уповноваженими особами, не містять відомостей, передбачених КУпАП, у провину ОСОБА_1 ставляться дії, які не передбачені Правилами благоустрою та утримання територій селища Браїлів, адміністративне стягнення на позивача, у порушення вимог ч.1 ст.38 КУпАП, накладено після спливу двохмісячного строку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кметюк А.В. просять скасувати постанову адмінкомісії Браїлівської селищної ради від 24.09.2019 року щодо позивача, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

2. Виклад позиції відповідача - Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради.

Відповідач - Адміністративна комісія виконавчого комітету Браїлівської селищної ради подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.54-56).

У поданій 14.07.2020 року заяві по суті - відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позов ОСОБА_1 вважає необґрунтованим.

Так, рішенням 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради №1 від 30.05.2007 року були затверджені «Правила благоустрою та утримання територій селища Браїлів».

Відповідно до п.8.2 «Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів», власники тварин зобов`язані не допускати утримання домашніх тварин і птахів у місцях загального користування; не допускати забруднення тваринами тротуарів, газонів, алей, парків, скверів, дитячих майданчиків.

Пунктом 10.1 «Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів» встановлено, що порушення Правил тягне за собою адміністративну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, 20.05.2019 року на адресу Браїлівської селищної ради надійшло чергове звернення ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» з приводу випасу домашньої птиці на полі для «міні-футболу» ОСОБА_1 , який на неодноразові прохання цього не робити, не реагує, що призводить до знищення газону футбольного поля, загажування покриття і як наслідок - до неможливості проведення занять з учнями ліцею на полі.

29.05.2019 року інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради проведено роз`яснювальну бесіду з ОСОБА_1 та складено протокол №31 про адміністративне порушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , адміністративною комісією останньому було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також порядок та строки оскарження постанови адміністративної комісії.

Копія постанови адміністративної комісії від 14.06.2019 року була направлена ОСОБА_1 18.06.2019 року за вих. №02-19/442, про що було зроблено відповідний запис в журналі вихідної кореспонденції Браїлівської селищної ради.

22.07.2019 року до Браїлівської селищної ради знову надійшло звернення ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» з приводу самовільного випасу домашньої птиці на спортивних майданчиках ліцею.

При виїзді по даному зверненню за адресою проживання ОСОБА_1 в присутності працівників ліцею ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також в присутності самого ОСОБА_5 було встановлено, що домоволодіння, в якому тимчасово проживає ОСОБА_1 , знаходиться в парковій зоні, що належить ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей», навпроти спортивних майданчиків ліцею, а також було виявлено факт самовільного випасу домашньої птиці в парковій зоні скверу ім. П.І. Чайковського та на території ліцею, що було зафіксовано інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради з участю вказаних свідків та складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечував проти того, що виявлена птиця належить саме йому і пояснив, що його домашня птиця утримується та випасається неконтрольовано, в тому числі й на територіях ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей», що розташовані по АДРЕСА_1 (на спортивних майданчиках, клумбах та у парковій зоні), які межують з його домоволодінням, що він не вважає це порушенням законодавства та не зобов`язаний контролювати птицю.

Виявлене порушення при свідках було зафіксовано на фото, з яких вбачається, що біля домоволодіння ОСОБА_1 встановлено табличку щодо заборони випасу домашньої птиці.

25.07.2019року в присутності дільничного інспектора поліції Півторака О.П. інспектором з благоустрою Музикою В.В. було складено протокол №39 про адміністративне порушення, вчинене ОСОБА_1 , який направлено на розгляд адмінкомісії при виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради.

ОСОБА_1 було направлено поштою повідомлення-виклик на засідання адмінкомісії, яке відбуватиметься 24.09.2019 року о 12.00 год.

19.09.2019 року комісія в складі: голови адмінкомісії Копитка О.В., члена адмінкомісії ОСОБА_6 , інспектора з благоустрою Музики В.В., дільничного офіцера поліції Півторака О.П., представника ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» Суханова В.С. повідомили ОСОБА_1 про засідання адмінкомісії, про що складено Акт повідомлення про виклик на засідання адмінкомісії при виконкомі Браїлівської селищної ради.

24.09.2019року відбулося засідання адмінкомісії, на яке ОСОБА_1 не з`явився, про що зазначено в протоколі №11/1 комісії від 24.09.2019 року.

Постанова адміністративної комісії при виконкомі Браїлівської селищної ради прийнята, на думку представника відповідача, з дотриманням норм чинного законодавства і при цьому будь-яких законних прав чи інтересів ОСОБА_1 порушено не було.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 року №39, копії звернень ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» від 22.07.2019 року та 20.05.2019 року; копію відривного корінця припису інспектора з благоустрою від 02.10.2018 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 №31 від 30.05.2019 року; фотодокази, зроблені при фіксуванні правопорушення; повідомлення №02-19/486 від 01.08.2019 року про виклик на засідання адміністративної комісії; фіскальний чек про направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа; довідку «Укрпошти» від 02.09.2019 року про причину повернення листа; рекомендоване повідомлення «Укрпошти»; повідомлення №2-19/588 від 19.09.2019 року про виклик на засідання адмінкомісії; акт про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи від 19.09.2019 року, адміністративна комісія встановила доведеною винуватість ОСОБА_1 у допущенні порушення п.8.2 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, вірно кваліфікувала дії ОСОБА_1 .

Постанова адмінкомісії №11 від 24.09.2019 року була направлена ОСОБА_1 поштою, але останній не отримав її, на думку представника відповідача, безпідставно, через свою бездіяльність.

Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача Музика В.В. підтримав відзив відповідача, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Музика В.В. суду пояснив, що він є інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради, тобто уповноваженою особою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі, за ст.152 КУпАП. Разом з тим, відповідного рішення Браїлівської селищної ради він вказати суду не може, оскільки мав стислі строки для підготовки до участі в справі і не був обізнаний про необхідність підтвердження своїх повноважень на складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Крім того, постанова у справі винесена уповноваженою особою - адміністративною комісією, яка створена при виконкомі Браїлівської селищної ради, але відповідного рішення Браїлівської селищної ради чи її виконкому він вказати суду не може, оскільки мав стислі строки для підготовки до участі в справі і не був обізнаний про необхідність підтвердження повноважень адміністративної комісії.

Позивач неодноразово вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, у зв`язку із чим адміністративна комісія 24.09.2019 року винесла постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною нормою за порушення вимог п.8.2 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, які затверджені рішенням 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради №1 від 30.05.2007 року, є додатком до вказаного рішення.

Надати суду для огляду вказані Правила у паперовому варіанті він не може, оскільки не був обізнаний про необхідність підтвердження факту їх наявності та факту порушення саме цих Правил позивачем, але вони містяться на офіційному веб-сайті селищної ради в електронному вигляді у відкритому доступі, де з ними можна ознайомлюватися.

Адміністративна комісія при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , діяла в межах своєї компетенції, ухвалила законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню, а тому просить позов залишити без задоволення.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

1. 09.07.2020 року позивачем ОСОБА_1 надіслано до Шаргородського районного суду клопотання про відкладення судового розгляду справи (а.с.53).

2. 14.07.2020 року позивачем ОСОБА_1 надіслано до Шаргородського районного суду клопотання про витребування у відповідача оскаржуваної ним постанови від 24.09.2019 року та про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції зі Жмеринським міськрайонним судом (а.с.81).

3. Відповідач клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 27.05.2020 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду; відкрито провадження у справі; призначено розгляд адміністративної справи в судовому засіданні; запропоновано відповідачеві подати відзив на позов (а.с.22).

2. Ухвалами суддів Жмеринського міскрайонного суду від 24.06.2020 року, від 26.06.2020 року, від 30.06.2020 року задоволено заяви про самовідвід суддів (а.с.29, 32, 35).

3. Розпорядженням в.о. голови Жмеринського міськрайонного суду від 02.07.2020 року справу передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області після задоволення самовідводів суддів (а.с.38).

4. Згідно з ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 08.07.2020 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення; розгляд адміністративної справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими для розгляду термінових адміністративних справ ст.ст.268-271, 286 КАС України; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 13 годину 30 хвилин 17.07.2020 року у залі судового засідання №3 Шаргородського районного суду Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 231, м. Шаргород, Вінницька обл.); запропоновано відповідачеві до 15.07.2020 року на електронну адресу суду подати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим статтею 162 КАС України; запропоновано позивачеві до 15.07.2020 року надати доказ - оскаржувану постанову адмінкомісії від 24.09.2019 року №11 у належному, придатному для читання, вигляді (а.с.42-43).

5. Ухвалою суду від 17.07.2020 року відкладено розгляд справи на 03.08.2020 року на 11 годину; проведення судового засідання у вказаній адміністративній справі призначено у режимі відеоконференції у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області; визначено участь позивача ОСОБА_1 та його представника, а також представника відповідача Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції; клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, що міститься в п.п.3, 4 прохальної частини позовної заяви, - залишено без розгляду; клопотання позивача від 14.07.2020 року про витребування доказу - задоволено і витребувано від Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради для огляду в судовому засіданні оригінал постанови від 24.09.2019 року №11 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; клопотання позивача від 09.07.2020 року про відкладення судового засідання та від 14.07.2020 року про проведення судового засідання у режимі відеоконференції - задоволено; витребувано від Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради для огляду в судовому засіданні оригінал справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та про накладення адміністративного стягнення на нього, який зобов`язано подати до суду до 29 липня 2020 року (а.с.90-93).

6. 03.08.2020 року розгляд справи відкладено на 05.10.2020 року (а.с.126).

ІV. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка аргументів позивача, відповідача, висновок суду про наявність порушення прав позивача

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при виконкомі Браїлівської селищної ради в справі №11 від 24.09.2019 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1360 грн. (а.с.151-153).

Постанова мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 , будучи 14.06.2019 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, належних висновків не зробив та регулярно продовжує випасати домашню птицю поза межами власного домоволодіння - у парковій зоні загального користування та на спортивних майданчиках ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей», який розташований по вул. Чайковського, 13 в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, що заборонено п.8.2 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, які затверджені рішенням 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 30.05.2007 року.

З постанови також вбачається, що факт випасання птиці було зафіксовано 14.07.2019 року в присутності дільничного офіцера поліції Жмеринського ВП - Півторака О.І І. та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , про що було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення №39.

До того ж, у оскаржуваній постанові зазначено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, за що передбачена адміністративна відповідальність. ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу листа з рекомендованим повідомленням про вручення, яке було повернуто відправнику у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у спосіб персонального комісійного повідомлення його про це за місцем проживання членами адміністративної комісії, інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради, дільничним офіцером поліції Жмеринського ВП, представником ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей», а також шляхом поміщення після цього до поштової скриньки за місцем проживання ОСОБА_1 оголошеного йому повідомлення про виклик на засідання адміністративної комісії з копією протоколу про адміністративне правопорушення, про що було складено відповідний акт. Однак, ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії не з`явився. Клопотань з приводу відкладення розгляду справи до початку засідання адмінкомісії від нього не надійшло, тому розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, адміністративна комісія прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП (а.с.151-153).

Рішення адміністративної комісії ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які пояснили, що працюють у ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» та підтверджують факти регулярного випасання ОСОБА_1 домашньої птиці на спортивних майданчиках ДНЗ та в парку ім. Чайковського, вчинення позивачем конфліктів з викладацьким складом та учнями ДНЗ після зауважень щодо недопущення таких дій (а.с.151-153).

З постанови вбачається, що вона ґрунтується також на таких матеріалах справи: протоколі про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 року №39; копіях звернень ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей» від 22.07.2019 року та 20.05.2019 року; копії відривного корінця припису інспектора з благоустрою від 02.10.2018 року; копії протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 №31 від 30.05.2019 року; фотодоказах, зроблених при фіксуванні правопорушення; повідомленні №02-19/486 від 01.08.2019 року про виклик на засідання адміністративної комісії; фіскальному чеку про направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа; довідці «Укрпошти» від 02.09.2019 року про причину повернення листа; рекомендованому повідомленні «Укрпошти»; повідомленні №2-19/588 від 19.09.2019 року про виклик на засідання адмінкомісії; акті про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи від 19.09.2019 року (а.с.151-153).

Також, адміністративна комісія вважає, що ОСОБА_1 допустив порушення п.8.2 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, що винуватість останнього доведена, а дії кваліфіковані вірно і при накладенні адміністративного стягнення враховує вимоги ст.33 КУпАП та той факт, що ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, належних висновків своїх протиправних дій не зробив, тому підлягає адміністративному стягненню в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде, на переконання членів адміністративної комісії, згідно зі ст.23 КУпАП, достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами (а.с.151-153).

Таким чином, зміст спірних правовідносин складають публічно-правові відносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

З урахуванням завдань адміністративного судочинства, встановлених ст.2 КАС України, суд оцінив аргументи позивача, відповідача.

Так, у позові ОСОБА_1 зсилається на те, що протокол та постанова про адміністративне правопорушення не містять зазначення місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, заподіяної ним матеріальної шкоди; що протокол складено не уповноваженою на те посадовою особою Браїлівської селищної ради; що зазначені в протоколі порушення Правил благоустрою території загального користування та відпочинку не містять обов`язків, які йому інкриміновані; що йому не роз`яснені його права та обов`язки при складанні протоколу; що відсутня подія адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідач, заперечуючи щодо адміністративного позову, надіслав відзив на позов, в якому зсилається: на законність та обґрунтованість постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, яка складена на підставі досліджених доказів; що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою собою; що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП; що позивач дійсно порушив Правила благоустрою та утримання територій селища Браїлів, затверджені рішенням 12 сесії 5 скликання за №1 від 30.05.2007 року, зокрема, п.п.8.2 та 10.1; що позивачеві при складанні протоколу роз`яснено всі права та обов`язки.

З метою оцінки аргументів позивача та відповідача, враховуючи, що позивачем до адміністративного позову приєднано копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності неналежної якості, тобто таку, що не читається, а також враховуючи, що до відзиву відповідачем додано копії письмових доказів, які не засвідчені у відповідності до вимог ч.5 ст.94 КАС України, тому не можуть прийматися судом до уваги, суд задовольнив клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналу оскаржуваної постанови, та, в силу вимог ч.4 ст.9 КАС України, витребував оригінал справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, про що зазначив в ухвалі від 17.07.2020 року (а.с.90-93).

Ухвала суду від 17.07.2020 року виконана відповідачем частково, зокрема, надіслано до суду для огляду в судовому засіданні лише оригінал постанови від 24.09.2019 року, а вимоги ухвали про надіслання для огляду в судовому засіданні оригіналу справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - проігноровані.

Разом з тим, представником відповідача Музикою В.В. для огляду позивача надано оригінал справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а суду на електронну адресу надіслано копію означеної справи (а.с.134-147).

Відтак, оцінюючи аргументи позивача та відповідача, суд проаналізував ті відомості, що зазначені в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також відомості, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, та, враховуючи вимоги ч.2 ст.77 КАС України, якою встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, та прийшов до наступного.

Так, оцінюючи аргументи позивача про те, що протокол та постанова про адміністративне правопорушення не містять зазначення місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, заподіяної ним матеріальної шкоди, суд частково погоджується з вказаними ствердженнями позивача та звертає увагу на те, що постанова від 24.09.2019 року дійсно містить лише дату фіксування вчинення адміністративного правопорушення позивачем - 14.07.2019 року, але не містить зазначення часу його вчинення та заподіяної правопорушенням шкоди.

Разом з тим, у оскаржуваній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення вчинено у парковій зоні загального користування смт. Браїлів Жмеринського району та на спортивних майданчиках ДНЗ «Браїлівський професійний ліцей», який розташований по вул. Чайковського, 13 у цьому ж населеному пункті; що суть адміністративного правопорушення, як зазначено у постанові, полягає у випасанні позивачем домашньої птиці у парковій зоні загального користування смт. Браїлів Жмеринського району та на спортивних майданчиках ДНЗ «Брайлівський професійний ліцей» по вул. Чайковського, 13 у порушення п.8.2 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, які затверджені рішенням 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради від 30.05.2007 року; що факт порушення зафіксовано 14.07.2019 року в присутності ДОП Жмеринського ВП Півторака О.П. та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , про що в наступному було складено протокол про адміністративне правопорушення за №39 від 25.07.2019 року інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради Музикою В.В. (а.с.151-153).

Оцінюючи аргументи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено не уповноваженою особою та заперечення щодо цього відповідача, суд виходить з такого.

Статтею 255 КУпАП встановлено, що право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст.152 КУпАП мають: органи внутрішніх справ (п.1); посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (п.2); представники громадських організацій або органів громадської самодіяльності: член громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону (п.9).

Згідно із ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення, який складено, усупереч вимогам ч.2 ст.254 КУпАП, після спливу двадцятичотиригодинного строку, зокрема, 25.07.2019 року, вказано, що протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради Музикою В.В. (а.с.136-137).

Вказаний факт підтверджується оскаржуваною постановою, у якій також зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено інспектором з благоустрою Браїлівської селищної ради Музикою В.В. (а.с.151-153).

Разом з тим, заперечуючи щодо аргументу позивача про складення протоколу про адміністративне правопорушення не уповноваженою особою, відповідач не надав суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження повноважень інспектора з благоустрою Браїлівської селищної ради Музики В.В. як посадової особи Браїлівської селищної ради, уповноваженої, в силу вимог п.2 ст.255 КУпАП, на складання адміністративних протоколів, в тому числі, за ст.152 КУпАП.

Відтак, суд вважає слушним ствердження позивача та приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , складено не уповноваженою на те особою, враховуючи, що відповідач, заперечуючи щодо позову, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАСУ, не довів, що інспектор з благоустрою Музика В.В. , котрий склав протокол про адміністративне правопорушення, є посадовою особою Браїлівської селищної ради, яка уповноважена на те виконавчим комітетом селищної ради.

Також, суд погоджується із аргументами позивача про те, що у постанові про адміністративне правопорушення, як і у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначені порушення Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, зокрема, п.8.2, тоді як вказані Правила не містять обов`язків, які йому ставляться у провину.

Так, відповідачем, який заперечуючи щодо вказаних аргументів позивача, у відзиві також зазначено про порушенням ОСОБА_1 п.8.2 та ще й п.10.1 Правил благоустрою та утримання територій селища Браїлів, які затверджені рішенням 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради від 30.05.2007 року.

До відзиву відповідачем не додано належно засвідченої копії вказаних Правил, разом з тим, Правила благоустрою та утримання територій селища Браїлів містяться у вільному доступі в електронному вигляді на офіційному веб-сайті «brailiv.selrada.org.ua» у розділі «Меню», в меню розділу «Селищна рада».

Так, Правила благоустрою та утримання територій селища Браїлів, що містяться на офіційному веб-сайті відповідача, є додатком №1 до рішення 12 сесії 5 скликання Браїлівської селищної ради від 30.05.2007 року (а.с.154-168) та містять лише п`ять розділів і закінчуються пунктом 5.7, тобто не містять ні п.8.2., про порушення якого ОСОБА_1 зазначає відповідач у постанові про адміністративне правопорушення, ні п.10.1, про порушення якого позивачем вказує відповідач у відзиві.

Відтак, суть адміністративного правопорушення, яка зазначена відповідачем у постанові про адміністративне правопорушення, та дії, що полягають у порушенні Правил благоустрою, які ставляться у провину позивачеві, не відповідають дійсним обставинам та відсутні у вказаних Правилах.

Отже, суд приходить до переконання що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність встановлюється за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Статтею 248 КУпАП встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи…

Разом з тим, при винесенні адміністративною комісією оскаржуваної постанови, не дотримано вимог ст.280 КУпАП та не з`ясовано проаналізовані вище судом обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також, частиною 1 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

В аспекті наведеного суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, в постанові про адміністративне правопорушення від 24.09.2019 року за №11 відповідач вказує, що датою вчинення, виявлення та фіксування адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , - є 14.07.2019 року, тому, при розгляді справи 24.09.2019 року та прийнятті рішення, відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення поза межами строку, встановленого ч.1 ст.38 КУпАП, який сплив 14.09.2019 року.

Отже, перевіряючи посилання позивача про те, оскаржувана постанова відповідача є незаконною та необґрунтованою, суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивача відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні адміністративного стягнення.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність постанови відповідача від 24.09.2019 року за №11 щодо ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП, оскільки при її складанні відповідачем не надано належної оцінки обставинам, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення в силу вимог ст.280 КУпАП, на які вказав позивач, зокрема, щодо складу, події адміністративного правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення не уповноваженою на те посадовою особою, що в сукупності виключає відповідальність за ст.152 КУпАП, а також, накладено на позивача адміністративне стягнення за вказаною статтею поза межами строку, встановленого ч.1 ст.38 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем у зв`язку із винесенням протиправної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, оскільки вказана обставина підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, ст.72 КАСУ встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 73-76 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено докази, наявні у матеріалах адміністративної справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Також, суд звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи щодо позову ОСОБА_1 , зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення від 24.09.2019 року прийнята уповноваженим на те органом, адміністративною комісією при виконкомі Браїлівської селищної ради, разом з тим, не надає доказів на підтвердження створення адміністративної комісії при виконкомі селищної ради, наприклад, Положення про адміністративну комісію.

Відсутні такі відомості і на офіційному веб-сайті Браїлівської селищної ради «brailiv.selrada.org.ua».

Так, на офіційному веб-сайті селищної ради «brailiv.selrada.org.ua» міститься розділ про склад постійно діючих депутатських комісій, при цьому, відсутнє рішення про створення адмінкомісії та про її персональний склад, а ОСОБА_9 , який у оскаржуваній постанові зазначений як голова адміністративної комісії, є головою Комісії з питань планування фінансів і бюджету, соціально-економічного розвитку, зв`язку та енергозбереження, а не адміністративної комісії (а.с.169-170).

Тобто доказів на підтвердження того, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто та адміністративне стягнення на позивача накладено уповноваженим органом, відповідачем суду не надано.

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений позивачем та відповідачем, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови від 24.09.2019 року.

Також, мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, у формулюванні позовних вимог, ОСОБА_1 не зазначено про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, до початку розгляду справи по суті позивач не подавав заяв про уточнення та збільшення позовних вимог, які б відповідали мотивувальній частині позову.

Проте, ч.2 ст.9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що слід закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, що регулюються КАС України, КпАП України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», Положенням про адміністративні комісії Української РСР від 09.03.1988 року.

Відповідно до ст.ст.2, 5, 6, 8, 19, 20, 72-77, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 6 КУпАП, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Справи про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 1 частини першої статті 213 КУпАП, розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Стаття 214 КУпАП визначає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб). Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, органи Національної поліції, органи державних інспекцій та інші уповноважені органи (пункт 5 статті 213) розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Відповідно до ч.1 ст.215 КУпАП, яка визначає порядок утворення колегіальних органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Статтею 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина друга статті 218 КУпАП передбачає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтями 150-152 КУпАП.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 254 КУпАП передбачає, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи…

Частинами 1, 2 статті 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Стаття 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді) (ч.1).

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» частини 1 статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій та комісій з питань боротьби зі злочинністю, спрямування їх діяльності.

Згідно із ст.6 Положення про адміністративні комісії Української РСР від 09.03.1988 року, адміністративні комісії діють в складі голови (заступник голови або член виконавчого комітету), заступника голови, відповідального секретаря і не менш як 6 членів комісії. Число членів комісії встановлюється залежно від обсягу роботи комісії органом, який утворює комісію. До складу комісії входять депутати Рад, представники профспілкових, комсомольських та інших громадських організацій, трудових колективів. До складу адміністративної комісії не можуть входити представники державних органів, службові особи яких мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а також працівники прокуратури, суду і адвокати. Для здійснення поточної роботи і контролю за виконанням постанов комісії в адміністративних комісіях при виконавчих комітетах районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів є посада звільненого відповідального секретаря комісії.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, в тому числі: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Частиною 1 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Частиною 4 ст.20 вказаного Закону встановлено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Так, згідно з ч.1 ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

VІ. Висновки суду, розподіл судових витрат

З аналізу наведеного законодавства слідує, що адміністративна комісія є колегіальним органом та за своїми функціональними повноваженнями є самостійним суб`єктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями на притягнення осіб до адміністративної відповідальності та рішення якого можуть бути оскаржені в установленому КУпАП порядку.

Частина третя статті 46 КАС України визначає, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, у розумінні КАС України, суб`єкт владних повноважень не обов`язково має статус юридичної особи. Такий суб`єкт визначається за наявності у останнього владних управлінських функцій, якими безумовно наділена адміністративна комісія.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 13.01.2020 року у справі №263/6228/19.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Виходячи з аналізу доказів та законодавства, суд прийшов до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не повною мірою з`ясовано всі обставини цієї справи, не перевірено обставини, які можуть вказувати на вину правопорушника, не досліджено, чи уповноваженою на те посадовою особою складено протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу не дає підстав для висновку про правомірність прийнятої постанови та не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що процедура та строки притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем не дотримані, протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те посадовою особою, оскаржувана постанова за своєю формою і змістом не відповідає нормам закону, факт правопорушення не доведено, адміністративне стягнення накладено поза межами строку, встановленого ч.1 ст.38 КУпАП, тобто відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, не встановивши події вчинення позивачем адмінаправопорушення і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають поновленню шляхом задоволення позову про визнання протиправною та скасування постанови від 24.09.2019 року та шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню, то судовий збір у розмірі, який мав би бути сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок Браїлівської селищної ради, адміністративна комісія якої виступала відповідачем у справі та склала протиправну постанову від 24.09.2019 року №11, що підлягає скасуванню.

Отже, підлягає стягненню з Браїлівської селищної ради судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8, 19, 20, 72-77, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, на підставі ст.ст.6, 7, 9, 38, 152, 213, 214, 215, 251, 252, 254, 280, 283, 287, 288, 289, 293 КпАП України, ст.ст.1, 11, 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.6 Положення про адміністративні комісії Української РСР, ст.ст.1, 13, 20, 34 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Браїлівської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконкомі Браїлівської селищної ради від 24.09.2019 року за №11 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1360 - одна тисяча триста шістдесят гривень).

Провадження у справі на підставі постанови адміністративної комісії Браїлівської селищної ради за №11 від 24.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП - закрити.

Стягнути з Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, як розпорядника бюджетних асигнувань, судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок, в дохід держави.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КАС України на рішення може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч.2 ст.295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).

Повне рішення складено і підписано 05.10.2020 року.

Суддя: