Справа № 160/6699/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року Справа № 160/6699/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом позивача-1 - ОСОБА_1 , позивача-2 - ОСОБА_2 , позивача-3 - ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому позивачі просять:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2018р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачами укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно якого ОСОБА_1 належить 20/100 часток, ОСОБА_2 належить 40/100 часток та ОСОБА_3 належить 40/100 часток нерухомого майна (комплексу). Податок за землю, в даному випадку, повинен нараховуватися пропорційно часткам належним власникам на праві власності, а не в однакових розмірах, як вчинено відповідачем. Крім того зазначать, що відповідно до положень Закону України про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19) не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 30 квітня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.
Ухвалою суду від 24.06.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Станом на 05.10.2020р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
25.01.2018р. між ПАТ «Укрсоцбанк» (продавець) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (покупці) укладено договір купівлі-продажу комплексу, за умовами якого продавець передає у власність (продає), а покупці приймають у власність (купують): ОСОБА_1 - 20/100 часток, ОСОБА_3 40/100 часток, ОСОБА_2 40/100 часток, нерухомого майна - комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і сплачують за нього ціну визначену цим договором.
Відповідно до пунктів 2,3,5 вказаного договору в оренду передається земельні ділянка загальною площею 2,3099 га. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: комплекс (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2018р.). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 6417960,63 грн.
Заявами від 05.07.2019р. позивачі звернулися до Лівобережного управління ГУ ДФС з проханням нараховувати земельний податок на земельну ділянку площею 2,3099 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до яких додані копії договорів оренди землі та купівлі-продажу комплексу.
06.03.2020р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності
Згідно пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ст.288 Податкового кодексу України). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п.288.3 ст.288 Податкового кодексу України).
Таким чином, позивачі є платниками плати за землю у формі орендної плати, як обов`язкового платежу, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, та який нараховується на підставі договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1-2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є:
об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);
дата укладення та строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно ч.1-2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Як зазначалося вище, між Слобожанською селищною радою (орендодавець) та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого (п.9-10) орендна плата вноситься орендарем формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 192539 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється х урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими КМ України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження її дії.
Зазначений договір не містить положень щодо пропорційної сплати орендних платежів, належній частці кожної особи орендаря, у зв`язку з чим безпідставним є посилання позивачів на помилковість нарахування контролюючим органом зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 - 2020 роки в однакових розмірах. Разом з тим, посилання позивачів на нарахування податку за землю пропорційно часткам належним власникам на праві власності, не стосується спірних відносин, оскільки позивачі є платниками плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку.
Щодо обставин не нарахування та не сплати за період з 1 березня по 30 квітня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності, згідно із положеннями Закону України про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), суд зазначає наступне.
З 18.03.2020 року набув чинності Закон України від 17.03.2020р. №533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)», яким, зокрема, внесені зміни до порядку нарахування та сплати плати за землю.
Проте, оскаржувані рішення про визначення сум податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб прийняті контролюючим органом 06.03.2020р., тобто до прийняття Закону України від 17.03.2020р. №533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» і до набуття ним чинності, внаслідок чого така законодавча зміна порядку нарахування та сплати плати за землю не може впливати на правомірність раніше прийнятих рішень з цього питання.
Крім того, відповідно до положень п.286.5 ст.286 ПК України платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:
- розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;
- права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;
- розміру ставки земельного податку;
- нарахованої суми плати за землю.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання відповідачем вищезазначеного принципу діяльності владного суб`єкта при спірних рішень, у зв`язку з чим в задоволенні позов слід відмовити повністю.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко