Справа № 200/5713/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р. Справа№200/5713/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про визнання рішення протиправним, скасування протоколу № 10 від 30 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про визнання рішення протиправним, скасування протоколу № 10 від 30 січня 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та як призовник на військові збори з 13 листопада 1986 року по 24 грудня 1986 року знаходився в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України від 22.02.1996 року та записом у військовому квитку НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку МСЕК позивачу встановлено 2 групу інвалідності, пов`язану з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 та видано посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_4 .

Проте, в лютому 2020 року ОСОБА_2 отримав витяг з протоколу відповідача № 10, на підставі якого прийнято рішення про відсутність правових підстав для підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження. Також прийнято рішення щодо вилучення посвідчення.

Позивач вважає, що прийняття відповідного рішення лише на підставі довідки Центрального архіву Міністерства оборони України, в якій не відображено характер виконуваних робіт та виїзд до в/ч НОМЕР_1 , є поспішним та необґрунтованим, на підставі чого позивач просив:

визнати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України від 30 січня 2020 року незаконним;

зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України відмінити протокол № 10 від 30 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_2 .

Ухвалою від 22 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, де заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що за поданням Донецької обласної державної адміністрації та відповідно до рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації документи ОСОБА_2 було розглянуто на засіданні Комісії 30.01.2020 року (протокол № 10).

Членами Комісії одноголосно прийнято рішення про відсутність правових підстав для підтвердження ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки в наданих документах, зокрема в копіях довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.09.2019 № 179/1/13872, Центрального архіву Міністерства оборони України від 22.02.1996 № 51/1029 інформації про виконання ОСОБА_2 робіт у зоні відчуження не міститься.

Таким чином, на думку відповідача, він діяв в межах передбаченого законодавства, зокрема на підставі пункту 13 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2018 року № 551, на підставі чого просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Першотравневим РВ УМВС України в Донецькій області 26.06.1996 року (а.с.4-5).

Згідно з довідками до акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні додаткової допомоги від 01.03.2010 року № 038878 та № 032235 (а.с.7,8) та експертним висновком від 17.08.1999 року № 17826/80-8 (а.с.9) позивачу встановлено 2 групу інвалідності в зв`язку з захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків з ліквідації аварії на ЧАЕС безстроково з втратою 80% працездатності.

Позивача віднесено до ліквідатора 1 категорії, встановлено статус інваліда війни, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році серія НОМЕР_4 , видане 26.03.2009 року, посвідченням інваліда 2 групи серія НОМЕР_3 від 03.03.2010 року (а.с.7).

Період перебування позивача в якості військовослужбовця в зоні радіоактивного забруднення: з 13.11.1986 року по 24.12.1986 року (військовий квиток НОМЕР_2 ) (а.с.6).

Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України на засіданні від 30.01.2020 року прийнято рішення про відсутність правових підстав для підтвердження ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки згідно з наданими документами позивач отримав дозу опромінення 0,42, що свідчить про те, що роботи виконувались за межами зони відчуження.

Відповідно до пояснювальної записки без дати та зазначення особи, яка її склала, причиною розгляду особової справи ОСОБА_2 є відсутність в довідці колгоспу «Прогрес» Ялтинської сільради Першотравневого району Донецької області від 23.10.1992 № 456 назви населеного пункту зони відчуження, а в архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.09.2019 № 179/1/13872 - днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження (а.с.51).

Згідно з пояснювальною запискою позивача від 24.10.2019 року, військова частина НОМЕР_1 була дислокована в с. Ораноє, на ліквідацію аварії виїжджав старшим команди де виконував різні роботи, в тому числі два рази на даху реактора. До кінця 1986 року отримана доза опромінення становила - 2 (а.с.60).

Позивачем також надано пояснення свідка, односельця, ОСОБА_3 , який підтверджує перебування ОСОБА_2 на службі в військовій частині НОМЕР_1 та виїздах в зону ліквідації аварії на ЧАЕС та безпосередньо четвертого енергоблоку (а.с.70).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно зі статтею 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приміткою до зазначеної статті, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до статті 65 Закону № 796-XII, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статті 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих визначає Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №551 (надалі - Порядок №551).

Відповідно до пункту 11 Порядку №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою; хворим на променеву хворобу внаслідок Чорнобильської катастрофи - на підставі висновку уповноваженої медичної комісії не нижче обласного рівня або спеціалізованої медичної установи Міноборони, МВС, СБУ, які мають відповідну ліцензію МОЗ (далі - експертні комісії), та акта за формою Н-1; потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4); особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5); особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6); особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 7); дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки 8-10); громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства; дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорій 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також дружині (чоловіку), якщо та (той) не одружилася (одружився) вдруге, померлого (померлої) громадянина (громадянки), віднесеного (віднесеної) до категорій 1, 2 або 3, смерть якого (якої) пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, участі у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; опікуну дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Як зазначено судом вище, період перебування позивача в якості військовослужбовця в зоні радіоактивного забруднення: з 13.11.1986 року по 24.12.1986 року, що встановлено відповідно до військового квитка НОМЕР_2 . Позивача віднесено до ліквідатора 1 категорії, встановлено статус інваліда війни, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році серія НОМЕР_4 , видане 26.03.2009 року, посвідченням інваліда 2 групи серія НОМЕР_3 від 03.03.2010 року.

Згідно з довідками до акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні додаткової допомоги від 01.03.2010 року № 038878 та № 032235 та експертним висновком від 17.08.1999 року № 17826/80-8 (а.с.9) позивачу встановлено 2 групу інвалідності в зв`язку з захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків з ліквідації аварії на ЧАЕС безстроково з втратою 80% працездатності.

Вказане підтверджує те, що ОСОБА_2 - особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілий від Чорнобильської катастрофи, віднесений до категорії 1, щодо якого установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

При цьому, суд зазначає, що з правової конструкції статті 10 Закону № 796-XII випливає, що громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, вважаються учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 , в силу статті 10 Закону № 796-XII, вважається учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, є безпідставним посилання відповідача в оскаржуваному рішенні Комісії, оформленому протоколом № 10 від 30 січня 2020 року на не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження.

Крім того, суд зазначає, що позивач станом на час встановлення медико-соціальною експертною комісією причинного зв`язку його інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до приписів статті 12 Закону № 796-XII право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, пов`язане саме з фактом встановлення причинного зв`язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС.

У свою чергу, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема категорії - 1, є одночасна сукупність таких умов: 1) встановлення цій особі інвалідності та 2) наявність довідки МСЕК про причинно-наслідковий зв`язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством, на отримання посвідчення категорії 1.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для встановлення статусу особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки воно є необґрунтованим та ґрунтується на припущеннях, а надані відповідачем докази, не свідчать про відсутність виконання позивачем робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження. Зокрема, не може бути таким доказом довідка про заробітну плату, видану колгоспом «Прогрес» Ялтинської сільради Першотравневого району Донецької області від 23.10.1992 № 456, оскільки вона не стосується спірного питання.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем не заперечувався зміст військового квитка позивача та дійсність вказаних у ньому відомостей.

Крім того, суд бере до уваги положення частини 1 статті 6 КАС України де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Суд зазначає, що позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 1), він користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено факт відсутності позивача в зоні відчуження під час проходження військової служби у періоди з 13.11.1986 року по 24.12.1986 року, а тому рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України від 30 січня 2020 року, оформлене протоколом № 10, в частині відмови у встановлені статусу учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є протиправним, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України відмінити протокол № 10 від 30 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_2 , суд зазначає про таке.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України, яке судом визнано протиправним, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є також скасування оскарженого рішення, зафіксоване у протоколі № 10 від 30 січня 2020 року, в частині, що стосується ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнені від сплати судового збору, судові втрати у справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ) про визнання рішення протиправним, скасування протоколу № 10 від 30 січня 2020 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом № 10 від 30 січня 2020 року в частині, що стосується ОСОБА_2 ;

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов