Справа № 200/7443/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р. Справа№200/7443/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» до Державної служби України з безпеки на транспорті, управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» (далі - ТОВ «Лігос Бетон») звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10 грудня 2019 року № 081823.

Позов обґрунтовувало тим, що під час здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, на його думку, були допущені порушення вимог законодавства:

- як вбачається з наданої копії довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідач вважає, що автомобіль позивача з вантажем мав фактичну повну масу 23,940 т, що не перевищує нормативно допустиму масу 40 т, яка була розподілена на три осі (4,32+9,58+10,04), але при цьому, фактичне навантаження на другу та третю вісь, які є здвоєними осями, складало відповідно 19,62 т при нормативно допустимому 16 т. В свою чергу в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (п. 10) зазначені фактичні осьові навантаження лише на дві осі, що не відповідає інформації, яка вказана у довідці;

- з наданих відповідачем чека зважування, актів та довідки неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування, що позбавляє можливості встановити чи проводилася метрологічна атестація такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- чек зважування не підписано ні оператором, що проводив зважування (його прізвище в ньому не зазначено), ні водієм, а тому він не може вважатися допустимим доказом реальної ваги транспортного засобу; інші докази - довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є похідними, оскільки їх складено на підставі даних, зазначених у чеку;

- згідно з актом від 12 листопада 2019 року № 0008292 та довідкою від 12 листопада 2019 року № 0011861 позивачем ніби то допущено перевищення вагових параметрів на здвоєну вісь: замість допустимих 16 т (+-2% похибки) навантаження становило 19,62 т, тобто на 3,620 т більше дозволених нормативів. У довідці відповідач зазначив, що одна вісь є здвоєною. Разом з тим зважування відбувалося окремо по напівосям кожної осі і в подальшому сумувалося. Вважав, що визначення загальної маси автомобіля та навантаження на здвоєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним, адже при такій конструкції для визначення навантаження на здвоєну вісь такі дві осі повинні зважуватися разом, що відповідає п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255;

- Порядком, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу. Проте станом на час проведення відповідного зважування така методика затверджена не була. При цьому посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Донецькій області не було прийнято до уваги той факт, що позивачем перевозився сипучий вантаж (бетонна суміш), який є рухомим (подільним) під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що, в свою чергу, не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень на одну з осей. Навіть у разі, якщо б відповідачем було правильно визначено масу транспортного засобу позивача, то позивач не міг би отримати відповідний дозвіл, а тому притягнення до відповідальності за відповідною частиною ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вважав протиправним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що 12 листопада 2019 року службовими особами Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у період з 11 листопада 2019 року по 17 листопада 2019 року та направлення на перевірку від 11 листопада 2019 року № 009984 проводилася рейдова перевірка на 695км а/д Н-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь».

Відповідно до п.п. 3 та 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422, був зупинений транспортний засіб позивача марки Камаз, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Камаз, номерний знак НОМЕР_1 ; товарно-транспортну накладну від 12 листопада 2019 року № 2255.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За результатами габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 23,94 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь транспортного засобу становило 4,32 т при нормі 11 т; навантаження на задню здвоєну вісь - 19,62 т (9,58+10,04) при нормативно допустимому 16 т, що у відсотковому співвідношенні становить 22%.

Про вказані дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 12 листопада 2019 року № 814.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування

Відповідно до ч. 4 п. 4 вказаного Порядку на підставі талону про зважування складено довідку від 12 листопада 2019 року № 0011861 про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностями фактичних вагових параметрів нормам та правилам, службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12 листопада 2019 року № 0008292.

Також відповідно до вимог п.п. 30 та 30-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксований в акті від 12 листопада 2019 року № 170087 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Водій ОСОБА_1 з вказаним актом ознайомлений, надав пояснення та поставив свій підпис.

Відповідно до п. 25, ч. 2 п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567, ТОВ «Лігос Бетон» було викликано на 10 грудня 2019 року на розгляд справи про порушення, про що свідчить повідомлення від 26 листопада 2019 року № 73968/23/24-19 та список № 88 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 29 листопада 2019 року. Однак на розгляд справи про порушення представник позивача не прибув та не надав жодних письмових пояснень, які б спростовували факт допущеного порушення автотранспортного законодавства.

У зв`язку з наведеним за результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10 грудня 2019 року № 081823, якою застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34000 грн.

Копію постанови направлено позивачу, про що свідчить повідомлення від 12 грудня 2019 року № 80176/23-1/24-19 та список № 92 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 14 грудня 2019 року.

Оскаржувана постанова винесена з дотриманням двомісячного строку, визначеного для розгляду справи, відповідно до п. 25 Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567.

Щодо обладнання габаритно-вагового комплексу, то в пункті габаритно-вагового контролю у Донецькій області на 695 км а/д Н-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь» 12 листопада 2019 року використовувалися ваги - «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-АS2-РWІА», заводський номер приладу 17-439. Ця вимірювальна техніка пройшла повірку, про що свідчить свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15 лютого 2019 року № 35-02/5372, яке чинне до 15 лютого 2020 року.

Внесення даних про вагове обладнання, яким проводиться зважування, та режим його роботи в складені під час перевірки документи, законодавством не передбачено.

Щодо Методики зважування транспортного засобу, то пункт 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачав таку методику, виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року, яка набрала чинність 08 вересня 2017 року.

Тому станом на 12 листопада 2019 року (дата проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача) необхідність використання співробітниками Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не була передбачена жодним нормативно-правовим актом.

Правову позицію щодо відсутності потреби у використанні відповідної методики виклав і Верховний Суд в постанові від 02 серпня 2018 року по справі № 820/1420/17.

Вважав, що діяв у відповідності до вимог законодавства.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, яке є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті без статусу юридичної особи (далі - Укртрансбезпеки), на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у період з 11 листопада 2019 року по 17 листопада 2019 року та направлення на перевірку від 11 листопада 2019 року № 009984, проводилася рейдова перевірка на 695км а/д Н-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь».

В цей день проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, що належить позивачу, за результатами якої складено акт від 12 листопада 2019 року № 170087.

Вказаним актом встановлено, що 12 листопада 2019 року о 10 год. 55 хв. під час перевірки автомобілю Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Лігос Бетон» (на підставі відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), водій ОСОБА_1 , що проведена на автомобільній дорозі Н08 «Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя - Маріуполь» 695 км, встановлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на більш ніж 20% без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». В акті міститься посилання на товарно-транспортну накладну від 12 листопада 2019 року №2255, вантаж бетон.

Акт перевірки підписаний водієм з поясненнями про те, що він працює водієм у автоперевізника - ТОВ «Лігос Бетон».

Так, під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів здійснено габаритно-ваговий контроль вказаного автомобілю, за результатами якого встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 23,94 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь транспортного засобу становило 4,32 т при нормі 11 т; навантаження на задню здвоєну вісь - 19,62 т (9,58+10,04) при нормативно допустимому 16 т (що у відсотковому співвідношенні становить 22%). Вказані обставини відображені в талоні про зважування від 12 листопада 2019 року № 814.

На підставі талону про зважування складено довідку від 12 листопада 2019 року № 0011861 про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю, згідно з якою навантаження на осі складають: 1) 4,320 т; 2) 9,580 т; 3) 10,040 т; повна маса транспортного засобу - 23,940 т.

У вказаній довідці в графі №5 «Тип транспортного засобу» виділено позначкою автомобіль, де друга та третя вісь є здвоєними осями.

В той же день складено акт від 12 листопада 2019 року № 0008292 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що при проведенні на автомобільній дорозі Н08 «Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя - Маріуполь» 695 км габаритно-вагового контролю автомобілю Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Лігос Бетон», водій ОСОБА_1 , найменування вантажу - подільний бетон, встановлено при перевезенні вантажу на маршруті руху м.Маріуполь - с.Новокрасновка Донецької обл. пройдена відстань дорогами загального користування - 24 км, повна маса автомобілю: нормативно допустима 40 т, фактична - 23,940 т; відстань між осями - 3,15 та 1,30, осьові навантаження: нормативно допустиме 11 та 16 т, а фактичне - 4,320 т та 19,620 т.

На підставі акту складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу від 12 листопада 2019 року № 0008292, яким згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 позивачу визначено плату за проїзд з перевищенням нормативних вагових параметрів в сумі 30,24 євро.

Платіжним доручення від 14 листопада 2019 року №1624 позивачем оплачено плату за проїзд по акту перевірки від 12 листопада 2019 року №0008292 в сумі 809,27 грн.

Листом Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 26 листопада 2019 року № 73968/23/24-19 позивача запрошено на розгляд справи про порушення на 10 грудня 2019 року з 9.30. до 15.00. Лист у встановленому порядку направлений на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням та отриманий позивачем, що не заперечується.

На розгляд справи про порушення представник позивача не прибув.

10 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10 грудня 2019 року № 081823, якою за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, на позивача накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 34 000 грн.

Вказана постанова надіслана на адресу позивача разом із супровідним листом від 12 грудня 2019 року № 80176/23-1/24-19 рекомендованим поштовим відправленням.

Судом також встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 12 листопада 2019 року №2255 позивач перевозив бетон у сухому вигляді (бетонну суміш без додавання води), про що свідчить графа «Відомості про вантаж», де зазначено: «Бетон С 16/20 (М250) п4 - 6,0м3).

Відповідно до письмових пояснень позивача, згідно з технічними вимогами конструкція автобетонозміщувача забезпечує транспортування компонентів бетонної суміші (у сухому вигляді) з подальшим приготуванням (з додаванням води) (ДСТУ 27339-93 Автобетонозміщувачі. Загальні технічні умови). Конструкція автобетонозміщувача обладнана водоподачею, яка забезпечує при транспортуванні до пункту відвантаження приготування відповідної бетонної суміші. Відповідно до товарно-транспортної накладної від 12 листопада 2019 року №2255 з місця навантаження було відправлено у кількості 6,0 м3 сухої суміші бетону; враховуючи дальність транспортування даної суміші та конструкцію автобетонозміщувача до суміші була додана вода, тобто бетонна суміш зміщувалася під час транспортування.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Аналогічні положення містяться в з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно з якою у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (п. 3 вказаних Правил).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Одним з основних завдань Укртрансбезпеки є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (пп. 3 п. 4 Положення).

Згідно з пп. 15, 27, 29 та 62 п. 5 вказаного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 Положення).

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567.

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 2 та 3 вказаного Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п. 4 Порядку державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 14, 19 вказаного Порядку визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно з п. 16 Порядку в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Під час проведення рейдової перевірки можливе:

застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека";

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю;

використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Відповідно до п.п. 20, 21 Порядку виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування

Відповідно до ч. 4 п. 4 вказаного Порядку осадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Вказаною постановою також затверджені Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Пунктами 2 - 4, 7 - 9 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879, визначено, що терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю;

стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів;

пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно з п. 27 вказаного Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Статтею 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» визначено, що ставки єдиного збору за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України контролю вантажів і транспортних засобів, плата за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України (за кожен кілометр проїзду) та додаткова плата за кожен кілометр проїзду автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів, загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів встановлюються у розмірах, які визначені вказаною статтею Закону.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 2 вказаного Закону ставки єдиного збору встановлюються цим Законом у євро та не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Єдиний збір справляється у національній валюті України за офіційним (обмінним) курсом Національного банку України на день сплати цього збору.

Відповідно до п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 30 вказаного Порядку визначено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно з п. 31-1 Порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, розрахунок плати за проїзд є документом, який породжує обов`язок перевізника вчинити певні дії.

За здійснення позивачем як перевізником руху без відповідного дозволу та без внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у зв`язку з встановленням факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відповідачем правомірно визначено плату за частину, яку перевізник проїхав (24 км), в порядку та розмірі, що відповідали вимогам законодавства.

Посилання позивача на те, що зважування транспортного засобу відбулося невідомим прибором (вагами), є неприйнятними, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 12 та 13 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Для реалізації п. 14 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 8 та 9 Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

12 листопада 2019 року в пункті габаритно-вагового контролю у Донецькій області на 695км, а/д Н-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь» відповідачем використовувалися ваги - «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-АS2-РWІА», заводський номер приладу 17-439.

На вказану вимірювальну техніку відповідачем надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15 лютого 2019 року № 35-02/5372, чинне до 15 лютого 2020 року, видане державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», яке було чинним на час перевірки та здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю перевізника (позивача).

Отже, застосована відповідачем вимірювальна техніка пройшла періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Надання водію перевізника документів про державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, яким здійснено габаритно-ваговий контроль, а також протоколу, свідоцтва про метрологічну реєстрацію в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг, а також відображення цих даних в складених відповідачем документах законодавством не передбачено.

Так, форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, що затверджений спільним Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 № 1007/1207.

Форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлена Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422.

Вказані документи заповнені службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у відповідності до вимог законодавства та наведених форм, які не передбачають внесення даних про вагове обладнання, яким проводиться зважування, та режим його роботи.

Отже, порушення відповідачем п.п. 12 та 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, в ході розгляду справи підтвердження не знайшло.

Посадовими особами Укртрансбезпеки зважування автомобіля позивача проведено ваговим обладнання, яке забезпечує поосьове зважування, що відповідало вимогам п. 8 та 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255. Дані такого зважування правильно відображені в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю із зазначення даних щодо всіх осей.

Посилання позивача на те, що при для визначення навантаження на здвоєну вісь такі дві осі відповідно до цих Вимог повинні зважуватися разом, є неприйнятними, оскільки вказані Вимоги не містять таких понять як «здвоєні» або «строєні» осі. Такі поняття застосовуються виключно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та п. 30 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який визначає формулу для обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Отже і довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю, і акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені у відповідності до вимог законодавства.

Посилання позивача на талон зважування (чек зважування), а саме на необхідність підписання такого документу службовою особою, яка проводила зважування, та водієм із відображенням їх прізвища, ім`я та по-батькові на такому документі, є неприйнятними, оскільки вчинення таких дій законодавством не передбачено.

Посилання позивача на те, що методика, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, затверджена не була, є безпідставними з огляду на наступне.

Дійсно, на час виникнення спірних правовідносин, відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, затверджена не булла.

Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, яким керувалися посадові особи Укртрансбезпеки, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено розрахунок плати за проїзд. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання такої методики.

Наведене узгоджується таким нормативним регулюванням спірних правовідносин як скасування постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 п. 19 вказаного Порядку (який визначав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку) без визначення необхідності застосування методики.

Аналогічна правова позиція щодо методики висловлена Верховним Судом в постановах від 02 серпня 2018 року в справі №820/1420/17, від 21 вересня 2018 року в справі №804/5296/17.

Отже, суб`єктом владних повноважень правомірно та з урахуванням всіх обставин справи (в тому числі і виду вантажу) застосовані наведені положення законодавства.

Всі зазначені у позові посилання позивача не спростовують такий висновок суду.

Як вже зазначалося, згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норм, які б з тих чи інших підстав звільняли особу від такої відповідальності за вчинене нею порушення, законодавство не містить.

Тому оплата рахунку за проїзд після вчиненого порушення не звільняє особу від відповідальності у вигляді штрафу.

За порушення ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», які знайшли підтвердження в ході розгляду справи, Укртрансбезпекою щодо позивача правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в порядку та розмірі, що відповідали вимогам законодавства.

Суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» (87513, Донецька обл., м. Маріуполь, 26 квартал, 1, прим. 36, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ), управління Укртрансбезпеки у Донецькій області (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, 11-1) про скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда