Справа № 340/3905/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3905/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович (02160, м. Київ, просп. Соборності, 15/17, к. 223)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, )

про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у вересні 2020 року їй за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенком К.Ю. винесено постанову від 24.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №61056924, яку вона як боржник у цьому виконавчому провадженні не отримувала. Позивачка вважає, що відповідачем порушено вимоги статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника або місцем знаходження її майна. З цих підстав позивачка просить суд:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності незаконними та неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61056924 від 24.01.2020 року, постановлену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем.

Ухвалою судді від 25.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.10.2020 року. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" (надалі - ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація").

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №61056924, відкрите за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №8502 від 19.12.2019 року, в якій стягувач зазначив місцезнаходження майна боржника - грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ "КБ "Приватбанк", розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1. Відповідач стверджує, що вказане виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням майна (грошових коштів у формі записів на рахунках у банку) боржника, що відповідає вимогам статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", а тому він правомірно вчиняв виконавчі дії. Посилаючись на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року та правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 10.09.2018 року у справі №905/3542/15, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Пояснень щодо позову та відзиву від третьої особи не надходило.

У судове засідання учасники справи не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 уклала з ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" договір №-2 від 30.05.2019 року, за умовами якого товариство надало позивачці як позичальникові грошові кошти в розмірі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позивачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного у пункті 1.3 цього договору. Кредит надавався на споживчі потреби. (а.с. 71 - 74)

ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу 04.06.2019 року з ОСОБА_3 змінила прізвище на " ОСОБА_1 ". (а.с. 32 - 33, 35)

У зв`язку з наявністю заборгованості за вищевказаним договором, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 19.12.2019 року вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , яка є боржником за договором №-2 від 30.05.2019 року, укладеним з ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація". Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", складає 19095 грн. Нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за №8502. (а.с. 75)

Вказаний виконавчий документ у січні 2020 року пред`явлений стягувачем ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю. разом з заявою, в якій стягувач повідомив, що у боржника наявне майно, а саме грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ "КБ "Приватбанк", у валюті гривня, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. (а.с. 70)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю. від 24.01.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61056924 з виконання виконавчого напису №8502 від 19.12.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" заборгованості у розмірі 19095 грн. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (а.с. 76 - 77, 86 - 87)

У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення та отримання позивачкою копії цієї постанови.

Позивачка стверджує, що про існування спірної постанови від 24.01.2020 року вона дізналася 17.09.2020 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження, та не погодившись із нею, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що його предметом є законність дій та рішень відповідача щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу про стягнення заборгованості з боржника за кредитним договором.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній на час видання виконавчого напису нотаріуса №8502 від 19.12.2019 року) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтями 88, 89 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як передбачено абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За правилами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, це є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є зокрема звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця визначені статтею 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами 1, 2, 6 цієї статті виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження", і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. Право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження щодо його примусового виконання. Якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, це є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Як свідчать дані Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець Ярошенко К.Ю. здійснює свою діяльність у межах виконавчого округу міста Києва. (https://erpv.minjust.gov.ua/)

Отже відповідач міг прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса №8502 від 19.12.2019 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у разі, якщо місце проживання/перебування цього боржника або її майна знаходиться у місті Києві.

Суд установив, що згідно з довідкою №1766/07/1 від 02.07.2019 року, виданою відділом реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_1 з 25.10.2000 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 34)

Попри те, що місцем проживання боржника ОСОБА_1 є м. Кропивницький, відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61056924 від 24.01.2020 року, вважаючи, що майно цього боржника знаходиться в межах його виконавчого округу.

У відзиві на позов відповідач стверджував, що у заяві стягувача про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №8502 від 19.12.2019 року було зазначено, що у боржника ОСОБА_1 наявні грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ "КБ "Приватбанк" (платіжна картка №516875ХХХХХХ0775), місцезнаходженням якого є: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д.

Перевіряючи такі доводи, суд виходить з того, що за визначенням, наведеним у частині 1 статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За змістом статей 177, 179 Цивільного кодексу України одним із різновидів майна є гроші.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з пунктами 6.1, 6.2, 6.3 статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

У статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" наведені види рахунків, що можуть відкриватися банками або іншими установами - учасниками платіжної системи своїм клієнтам.

Так, згідно з пунктом 7.1 цієї статті банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

За правилами частини 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві стягувача про примусове виконання можуть бути вказані відомості про місцезнаходження конкретного майна боржника, за якими його можна ідентифікувати задля дотримання вимог щодо територіальної юрисдикції. Враховуючи природу безготівкових коштів, така конкретизація щодо них як речей, визначених родовими ознаками, вимагає також установлення на момент відкриття виконавчого провадження їх кількості на відповідному рахунку боржника.

Між тим, із заяви стягувача, якою керувався приватний виконавець, визнаючи підвідомчість виконавчого документу виконавчому округу, в межах якого він здійснює свою діяльність, вбачається тільки інформація про те, що у боржника наявна платіжна картка №516875ХХХХХХ0775, відкрита в АТ "КБ "Приватбанк" та рахунок № НОМЕР_2 , відкритий 30.05.2019 року у ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація".

Суд зазначає, що до майна належать безготівкові кошти, а не банківські рахунки, на яких вони можуть зберігатися як відповідний запис. Сама по собі наявність рахунку в банку автоматично не передбачає наявність на ньому коштів. Наявність таких коштів на банківському рахунку повинна бути встановлена саме на момент відкриття виконавчого провадження для дотримання вимог щодо територіальної юрисдикції.

Тож суд вважає, що наявність у ОСОБА_1 рахунку, відкритого в банківській установі, яка зареєстрована в м. Києві, не підтверджує наявність у боржника майна в межах виконавчого округу міста Києва, оскільки не свідчить про наявність на вказаному рахунку коштів.

На час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідача були відсутні докази того, що у ОСОБА_1 , вказаної боржником у виконавчому написі нотаріуса №8502 від 19.12.2019 року та зареєстрованої у м. Кропивницькому, наявне майно у виконавчому окрузі міста Києва.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів суду, що на момент відкриття виконавчого провадження та прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2020 року у позивачки було наявне майно, в тому числі грошові кошти (у готівковій формі або у безготівковій формі), які б знаходились в межах виконавчого округу м. Києва. Стверджуючи, що виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням коштів на рахунку боржника, відкритому в АТ "КБ "Приватбанк", про який зазначив стягувач у заяві про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, відповідач не надав доказів наявності грошових коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 , відкритих в цьому банку. У матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, які підтверджують наявність у позивачки будь-якого майна у м. Києві, зокрема за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д., яка є адресою місця реєстрації юридичної особи АТ "КБ "Приватбанк".

Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2018 року по справі №905/3542/15, суд відхиляє, оскільки вказана постанова прийнята щодо інших правовідносин, які виникли у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника-юридичної особи, та не стосується спірних правовідносин, пов`язаних з правомірністю відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням банку, яким боржнику відкрито банківський рахунок та видано платіжну картку.

Щодо посилання відповідача на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року суд зазначає, що листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, вони мають роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлюють правових норм.

Отже, суд прийшов до висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2020 року, як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам Законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, місце виконання якого знаходиться поза межами його виконавчого округу. Тому цю постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61056924 охоплюється вимогою про скасування цієї постанови від 24.01.2020 року та окремого вирішення не потребує. Відтак у задоволенні позову у цій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для стягнення на користь позивачки коштів судового збору відсутні, оскільки суд ухвалою від 25.09.2020 року суд звільнив позивачку від його сплати.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №61056924 від 24.01.2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 10-денний строк, установлений статтею 287 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш