Справа № 944/2034/20
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/2034/20
Провадження №2-а/944/163/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.04.2020 року поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП у Львіській області рядовим поліції Захлюпаною П.-А.В. було винесено постанову серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Із змісту вищевказаної постанови вбачається, що він 14 квітня 2020 року об 16 год. 31 хв. на автомобільній дорозі Львів-Краковець 17км, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год, що перевищує встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає, що дана постанова є неправомірною, оскільки не відображає дійсних обставин, що мали відношення до цієї події. Зокрема, 14 квітня 2020 року на автомобільній дорозі Львів-Краковець 17км, він керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 км/год, однак як тільки побачив дорожній знак щодо обмеження швидкості руху до 50 км/год він одразу зменшив швидкість руху до допустимої норми. При цьому працівники поліції вимірювали швидкість руху його транспортного засобу перед розміщенням знаку щодо обмеження швидкості руху, оскільки вони стояли за 100м перед таким, в той час як дорожній знак щодо обмеження швидкості руху встановлений після знаку населеного пункту Ямельня.

Під час складання постанови працівниками поліції він неодноразово наголошував на те, що дорожній знак 5.70 попередження про можливу фото- чи відео- фіксацію порушень правил дорожнього руху на автомобільній дорозі М-10 Львів-Краковець не встановлено.

Крім цього, зазначив, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року винесена поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП у Львіській області рядовим поліції Захлюпаною П.-А.В., проте постанову про накладення адміністративного стягнення відносно нього складав працівник поліції Помоз О.П. Поліцейського жіночої статі на місці зупинки транспортного засобу він не бачив.

Вважає дії поліцейського неправомірними та такими, що грубо порушують вимоги КУпАП, а відтак просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адмністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 14 квітня 2020 року об 16 год. 31 хв. на автомобільній дорозі Львів-Краковець 17км, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год, що перевищує встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. Своїми діями позивач проігнорував дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", який встановлений на даній ділянці дороги, чим порушив п.12.4 ПДР України. Інспектор зафіксував порушення позивачем правил дорожнього руху за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС000584, що підтверджується роздруківкою з даного приладу.

Крім цього, вказав, що працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 14.04.2020 року перебували в складі одного екіпажу, які спільно виконували покладені на них завдання щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 винесена на місці зупинки транспортного засобу правомірно з дотриманням норм чинного законодавства. Просить позовну заяву залишити без задоволення та розглянути справу у відсутності представника відповідача.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши відзив на позовну заяву та докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адмністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року, ОСОБА_1 14 квітня 2020 року об 16год. 31хв. на автомобільній дорозі Львів-Краковець 17км, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год та порушив п.12.4 ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. За вчинення даного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001року учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9.ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як встановлено у судовому засіданні, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000584.

Згідно долученого представником відповідача до матеріалів справи свідоцтва зазначений пристрій пройшов повірку, чинну до 30.09.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16651 від 30.09.2019 року.

Проте із сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/I-2903-2012 від 29.08.2012 року, виданого виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року, вбачається, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження переліку типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів та внесення змін до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, переліків типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів» №1362 від 02.11.2015 року були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме, були виключені з реєстру певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Тобто, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі вищезазначеного наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, відтак сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року не є чинним з 02.11.2015 року.

Крім цього, відповідачем не надано суду доказів про перевищення позивачем дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту, а саме, не надано достовірних доказів щодо місця розташування транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 під час вимірювання його швидкості руху за допомогою TruCAM LTI 20/20 №ТС000584, місце розміщення пристрою TruCAM та місця розташування дорожнього знаку, який вказує на населений пункт с.Ямельня Яворівського району Львівської області.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху об 16 год. 31 хв. 14 квітня 2020 року, однак із роздруківки з приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС000584 вбачається, що працівником поліції зафіксовано момент вчинення позивачем перевищення швидкості руху об 16 год. 30 хв. 14 квітня 2020 року, тобто існують розбіжності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно роздруківки з приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС000584 вимірювання швидкості руху автомобіля здійснено користувачем на ім`я « ОСОБА_5 », однак постанову про накладення адміністративного стягнення було винесено поліцейським Захлюпаною П.-А.В.

Вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було проведено інспектором патрульної поліції без наявності спеціального дорожнього знаку попередження про фото- та відео- фіксацію, відтак вчинено безпідставно та отримані технічні дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення необґрунтовано, у зв`язку з чим постанова серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення є неправомірною.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

В оспорюваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст.7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Усупереч вимогам ч.2 ст.79 КАС України представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України», висловив позицію, що принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених міркувань, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення, відтак постанову серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 242-244, 246, 268, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адмністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване нев автоматичному порядку серії ДПО18 №956975 від 14.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Швед Н.П.