Справа № 640/21357/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року м. Київ № 640/21357/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Укртрансгаз»
доПечерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі по тексту - позивач) звернулося з позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівни від 11.08.2020року ВП №52059901 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. суддею відкрито провадження у справі в порядку визначеному статями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 11.08.2020р. ВП №52059901, оскільки причини невиконання рішення суду є поважними, тому, що неможливо поновити в обліку обсяги природного газу на рахунку зберігання, за відсутності діючого договору на зберігання газу та відповідного рахунку зберігання. Крім того, позивач зазначає, що обов`язковою умовою накладення штрафу є закінчення строку виконання, встановленого державним виконавцем. У вимозі від 11.08.2020 року №52059901 державний виконавець встановив триденний термін для надання документального підтвердження виконання рішення суду, однак 11.08.2020 року, до закінчення встановленого строку, виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу. З урахуванням зазначених обставин, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

21 вересня 2020 року відповідачем через канцелярію суду надано копію матеріалів виконавчого провадження № 52059901 та відзив відповідно до якого проти задоволення позову заперечує в повному обсязі з підстав того, що в період з 30.08.2016р. по 11.08.2020р. рішення суду не виконано. У зв`язку із чим державний виконавець при прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

22.09.2020р., у зв`язку з тим, що у судове засідання відповідач не прибув належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2020 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любов Іванівною прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5 100 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегулювано Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі по тексту - Інструкція № 512/5).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2016 року Господарським судом міста Києва видано наказ №910/10190/15 про зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити в обліку в підземному сховищі газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» природній газ Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» в об`ємі 125 664,807 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання - передачі природного газу при відборі з ПГС №162/02-14 від 25.12.2014р.

За заявою стягувача, 30.08.2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ Диких Олексієм Олександровичем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52059901.

15 квітня 2020 року відповідачем була направлена вимога на адресу боржника про повідомлення про стан виконання рішення суду, або ж причин його невиконання не пізніше наступного дня після отримання вимоги державного виконавця.

27 квітня 2020 року на адресу відповідача надійшов лист в якому Акціонерним товариством «Укртрансгаз» повідомлено, що станом на 24.04.2020р. в ПАТ «Концерн Стирол» відсутній діючий договір зберігання природного газу в ПСГ та те, що ПАТ «Концерн Стирол» не є користувачем інформаційної платформи філії «Оператор газосховищ України», що перешкоджає виконанню рішенню про поновлення обліку в підземних сховищах газу.

11 серпня 2020 року відповідачем складено акт державного виконавця, яким встановлено, що станом на 11.08.2020 року будь-яка інформації щодо підтвердження виконання рішення від сторін виконавчого провадження до відділу не надходила.

Даний акт складено відповідно до вимог пункту 8 розділу І Інструкція № 512/5. Згідно з якою Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Таким чином суд вважає, що державним виконавцем було дотримано процедуру, що передувала прийняттю оскаржуваного рішення.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що оскаржувана постанова від 11.08.2020 року прийнята до закінчення встановленого виконавцем строку для надання пояснень у вимозі, оскільки постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду прийнята на підставі акту державного виконавця від 11.08.2020року, який в свою чергу прийнято на підставі вимоги від 15.04.2020 року.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення, а саме постанова про накладення штрафу від 11.08.2020 року не приймалося за результатами вимоги державного виконавця від 11.08.2020 року. Дані обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження.

Під час огляду оскаржуваної постанови, судом вбачається, що мотивувальна частина обґрунтована, оскільки відповідач дійшов до висновку, щодо невиконання рішення суду на підставі акту державного виконавця від 11.08.2020 року.

Щодо твердження позивача стосовно того, що ним повідомлено державного виконавця про неможливість виконання рішення суду, оскільки між стягувачем та боржником не укладено договір на зберігання природного газу, суд повідомляє наступне.

Згідно зі ст.8 Конституції України - Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Наведене свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Таким чином, особа, якій належить виконати судове рішення повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь - яких умов, оскільки інше прямо суперечить ст. 8 Конституції України якою визначено верховенство права в Україні.

З матеріалів справи судом не вбачається, що позивачем вчинялися достатні дії, які спрямовані на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а посилання щодо його невиконання з підстав неможливості поновити в обліку обсяги природного газу на рахунку зберігання, за відсутності діючого договору на зберігання газу та відповідного рахунку зберігання, судом не можуть вважатися судом, як поважними підставами.

Окрім того, матеріали виконавчого провадження ВП №52059901 не містять будь-яких відомостей з приводу звернення позивача, як боржника у виконавчому провадженні до Господарського суду міста Києва щодо чи то роз`яснення судового рішення, чи встановлення способу його виконання, чи з інших питань, якщо вважає, що рішення суду неможливо виконати з підстав того, що відсутній договір зберігання природного газу в ПГС та стягувач не є користувачем інформаційної платформи філії «Оператор газосховищ України».

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019р. у справі №640/20103/18. Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відмовлено у відкриті касаційного провадження у справі №640/20103/18.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5 100 грн. від 11.08.2020 року ВП№ 52059901 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, вул. Кловський узвіз 9/1, місто Київ, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін