Справа № 500/1361/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1361/20

06 жовтня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачки періодів роботи з: 01.04.1992 по 31.12.1997; 01.02.2000 по 04.07.2001; 02.01.2004р. по 30.06.2004; 02.07.2004 по 30.09.2004; 01.04.2005 по 30.06.2005; 01.07.2005 по 30.09.2005; 25.10.2005 по 26.12.2005; 13.07.2007 по 02.10.2007; 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010р. по 31.03.2010; 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011; 14.05.2012 по 05.08.2013.

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з: 01.04.1992 по 31.12.1997; 01.02.2000 по 04.07.2001; 02.01.2004р. по 30.06.2004; 02.07.2004 по 30.09.2004; 01.04.2005 по 30.06.2005; 01.07.2005 по 30.09.2005; 25.10.2005 по 26.12.2005; 13.07.2007 по 02.10.2007; 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010р. по 31.03.2010; 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011; 14.05.2012 по 05.08.2013 та здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивачки, відповідач неправомірно не зарахував спірні періоди до страхового стажу, оскільки вони підтверджені записами у її трудовій книжці, а несплата страхувальником страхових внесків не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Ухвалою судді від 15.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.07.2020 (а.с. 44-49, 52-54) представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не має законодавчих підстав щодо зарахування до страхового стажу позивачці періоду роботи з 01.04.1992 по 01.04.1997, оскільки в трудовій книжці в записі №11 зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 31.01.1992 "Продоб`єднання" перетворено в самостійну юридичну одиницю, однак відомості про період роботи позивачки в даному підприємстві відсутні. Також у трудовій книжці позивачки відсутня дата і номер наказу про звільнення з роботи з ПП "Торговий дім Тернопіль", підпис керівника підприємства та печатка підприємства або печатка відділу кадрів.

Зазначив, що період роботи з 01.02.2000 по 04.07.2001 не враховано до обчислення страхового стажу, оскільки вказаний період не підтверджено трудовим договором.

Також вказав, що періоди роботи з 01.01.2004 по 28.02.2018 позивачці зараховано до страхового стажу пропорційно сплаченим внескам згідно даних наявних в системі персоніфікованого обліку.

13.07.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (а.с. 57-58).

Ухвалами суду від 15.07.2020, 27.07.2020, 02.09.2020, 16.09.2020 розгляд справи було відкладено.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача також подав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, Проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 07.08.2013 їй було призначено пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу позивачки було зараховано 25 років 01 місяць 25 днів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявами про зарахування періодів її трудової діяльності, які не були враховані при призначенні пенсії за віком, до трудового стажу та щодо здійснення відповідного перерахунку пенсії.

Так, на її заяву від 23.10.2019, відповідач листом №403/03-15 від 17.02.2020 повідомив останню про те, що період роботи з 01.04.1992 по 01.04.1997 не може бути зарахований до трудового стажу, оскільки у трудовій книжці відсутня дата і номер наказу про звільнення з роботи, а також підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печатка підприємства або печатка відділу кадрів.

10.03.2020 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати до її трудового стажу періоди роботи, відомості про які були внесенні до її трудових книжок, а саме:

- з 01.04.1992 по 31.12.1997 у Тернопільському міському продоб`єднанні;

- з 01.04.1997 по 31.01.2000 у ПП "Торговий дім Тернопіль";

- з 01.02.2000 по 04.07.2001 у ПП ОСОБА_2 ;

- з 02.01.2004 по 30.06.2004 у ПП ОСОБА_3 ;

- з 02.07.2004 по 30.09.2004 у ПП ОСОБА_4 ;

- з 01.04.2005 по 30.06.2005 у ПП ОСОБА_5 ;

- з 01.07.2005 по 30.09.2005 у ПП ОСОБА_6 ;

- з 25.10.2005 по 26.12.2005 у ПП ОСОБА_7 ;

- з 13.07.2007 по 02.10.2007 у ПП ОСОБА_8 ;

- з 22.01.2010 по 16.10.2010 у ЗАТ "Агрокомбінат" (оскільки зараховано лише 141 день із 266 відпрацьованих днів);

- з 17.10.2010 по 30.11.2011 у ПП "Продторг Тернопіль";

- з 14.05.2012 по 05.08.2013 у ПП ОСОБА_9 .

На її повторне звернення відповідач листом від 24.03.2020 №550-518/Л-02/8-1900/20 представник відповідача повідомив позивачку про те, що при призначенні пенсії до страхового стажу їй не враховано період роботи з 01.04.1992 по 01.04.1997, оскільки в трудовій книжці в записі №11 зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 31.01.1992 Тернопільське міське продоб`єднання перетворено в самостійну юридичну одиницю, однак відомості про період роботи позивачки в даному підприємстві відсутні. Також у трудовій книжці відсутня дата і номер наказу про звільнення з роботи з ПП "Торговий дім Тернопіль", підпис керівника підприємства та печатка підприємства або печатка відділу кадрів.

Період роботи з 01.02.2000 по 04.07.2001 не враховано до обчислення страхового стажу, оскільки зазначений період не підтверджено трудовим договором.

Періоди роботи з 01.01.2004 по 28.02.2018 зараховано до страхового стажу пропорційно сплаченим внескам згідно даних наявних в системі персоніфікованого обліку.

Також даним листом позивачку повідомлено про те, що в ході розгляду її звернення проведено перевірку правильності обчислення страхового стажу для визначення розміру пенсії та проведено перерахунок пенсії з 01.11.2019 з донарахуванням страхового стажу за період з 01.01.1998 по 31.01.2000 за даними реєстру застрахованих осіб. Страховий стаж після перерахунку становить 27 років 02 місяці 25 днів.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Статтею 62 закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно записів трудової книжки позивачки (а.с. 15-21), вона з 1974 року розпочала свою трудову діяльність в Тернопільському міськхарчторзі.

Як вбачається із відомостей наданих Головним управлінням статистики у Тернопільській області від 11.09.2019 №03.2-16/2146-19 об`єднання підприємств по торгівлі продовольчими товарами Тернопільського районного споживчого об`єднання (ідентифікаційний код 1739888), фактично діяло без включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (Головним управлінням статистики було надано інформацію про те, що зазначена юридична особа існувала, проте було вказано її правильну назву та ідентифікаційний номер).

Указом Президента України від 31.01.1992 № 70/92 "Про комерціалізацію державної торгівлі і громадського харчування" підприємство, в якому працювала позивачка, перетворено в юридичну особу.

Згідно запису № 12 трудової книжки позивачки, 05.04.1994 вона була переведена на посаду контролера-касира в магазин "Берегиня" ПМП фірми "ІСТО" (наказ №34 від 05.04.1994).

Відповідно до запису №13 трудової книжки, 01.04.1997, згідно розпорядження виконавчого комітету Тернопільської міської ради №251 від 31.03.1997, ПМП фірма "ІСТО" була перейменована у ПП "Торговий дім Тернопіль".

Згідно відомостей наданих Головним управлінням статистики у Тернопільській області ПМП фірма "ІСТО" була перейменована у ПП "Торговий дім Тернопіль" та після декількох перереєстрацій станом на сьогоднішній день існує у формі Приватного підприємства "ОПТОРГРЕСУРС" ().

Отже, з урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що в період з 1974 року по 2000 рік позивачка фактично працювала в одній установі, яка лише змінювала назви та форму власності, а відсутність запису про звільнення не спростовує вказаний факт, відтак вказаний період слід враховувати до страхового стажу позивачки.

Тому, з врахуванням проведеного відповідачем перерахунку пенсії та донарахування страхового стажу за період роботи позивачки в ПП "Торговий дім Тернопіль" з 01.01.1998 по 31.01.2000, суд приходить до висновку, що спірний період 01.04.1992 по 31.12.1997 також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.

Згідно запису в трудовій книжці №15, між СПД ФО ОСОБА_10 та позивачкою 01.02.2000 була укладена трудова угода №5, на підставі якої остання була прийнята на роботу на посаду продавця. На даній посаді позивачка пропрацювала до 01.10.2002 та була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України, про що свідчить запис №16.

Як встановлено судом під час розгляду справи, СПД ФО ОСОБА_10 звернулася до Тернопільського міського центру зайнятості та зареєструвала факт укладеної трудової угоди з позивачкою лише 05.07.2001.

Вказане підтверджується записами трудовій книжці позивачки, а саме: СПД ФО ОСОБА_10 вказала що записи №15 та №16 вважати недійсними, після чого нею було повторно внесений запис № 17 про "Прийняття на роботу за трудовим договором №527/7 від 01.02.2000, зареєстрованому у Тернопільському міському центрі зайнятості 05.07.2001". Наступним записом №18 позивачка була звільнена з роботи та було зазначено що трудовий договір №527/7 знято з реєстрації 02.10.2002р.

Вищевказані записи №17 та №18 були підтвердженні працівником юридично-договірного відділу ТМЦЗ.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що факт трудових відносин позивачки з СПД ФО ОСОБА_10 у період з 01.02.2000 по 02.10.2002 підтверджений належними записами у її трудовій книжці.

Тому, спірний період з 01.02.2000 по 04.07.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.

Щодо зарахування відповідачем окремих періодів роботи протягом 2004-2018 років до страхового стажу позивачки пропорційно сплаченим внескам, суд зазначає наступне.

Згідно запису №19 в трудовій книжці (а.с. 16 зворот), позивачка 01.10.2002 була прийнята на роботу продавцем до ПП ОСОБА_3 за трудовим договором №3083 від 01.10.2002 зареєстрованому у Тернопільському міському центрі зайнятості 07.10.2002.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 30.06.2004 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №20.

Дані записи №19 та №20 були підтвердженні юрисконсультом ТМЦЗ.

Однак, відповідачем до страхового стажу позивачки був зарахований лише період з 01.10.2002 по 31.12.2003.

Згідно запису №21 в трудовій книжці (а.с. 16 зворот), позивачка 02.07.2004 була прийнята на роботу продавцем до ПП ОСОБА_11 за трудовим договором №378 від 02.07.2004 зареєстрованому у Тернопільському районному центрі зайнятості 05.07.2004.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 30.09.2004 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №23.

Дані записи №21 та №23 були підтвердженні головним спеціалістом-юрисконсультом ТМЦЗ.

Також, вищезазначене підтверджується письмовим трудовим договором №378 від 02.07.2004 зареєстрованому в ТРЦЗ 05.07.2004 (а.с. 32).

Проте відповідачем даний період роботи 02.07.2004 по 30.09.2004 не був зарахований до страхового стажу.

Згідно запису №1 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 18), позивачка 01.04.2005 була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів до ПП ОСОБА_5 за трудовим договором №173-05 від 01.04.2005 зареєстрованим у Тернопільському районному центрі зайнятості 07.04.2005.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 30.06.2005 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №2.

Дані записи №1 та №2 були підтвердженні головним спеціалістом ТРЦЗ.

Проте даний період роботи з 01.04.2005 по 30.06.2005 відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки.

Згідно запису №1 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 18 зворот), позивачка 01.07.2005 була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів до ПП ОСОБА_12 за трудовим договором №2264 від 01.07.2005 зареєстрованим у Тернопільському районному центрі зайнятості 06.07.2005.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 30.09.2005 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №2 (а.с. 18 зворот).

Дані записи №1 та №2 були підтвердженні провідним спеціалістом ТРЦЗ.

Також, вищезазначене підтверджується письмовим трудовим договором №378 від 02.07.2004 зареєстрованому в ТРЦЗ 05.07.2004 (а.с. 33).

Проте відповідачем даний період роботи з 01.07.2005 по 30.09.2005р. не був зарахований до страхового стажу позивачки.

Згідно запису №3 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 19), позивачка 25.10.2005 була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів до ПП ОСОБА_7 за трудовим договором №3642 від 25.10.2005 зареєстрованим у Тернопільському міському центрі зайнятості.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 26.12.2005 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №4.

Дані записи №3 та №4 були підтвердженні провідним спеціалістом ТМЦЗ.

Проте відповідачем даний період роботи з 25.10.2005 по 26.12.2005 не було зараховано до страхового стажу позивачки.

Згідно запису №9 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 19 зворот), позивачка 13.07.2007 була прийнята на роботу продавцем до ПП ОСОБА_8 за трудовим договором №542-07 від 20.07.2007 зареєстрованим у Тернопільському районному центрі зайнятості 20.07.2007.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 15.10.2007 та була звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить запис в трудовій книжці за №10.

Дані записи №9 та №10 були підтвердженні головним спеціалістом ТРЦЗ.

Проте даний період роботи з 13.07.2007 по 02.10.2007 відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки.

26.03.2008 позивачка була прийнята на роботу продавцем в магазин "Берегиня" ЗАТ "Агрокомбінат" на підставі наказу №46/1-к від 24.03.2008 про що в трудову книжку позивачки був зроблений запис під №13.

На даній роботі позивачка пропрацювала до 31.03.2010 та була звільнена по переводу в ПП "Продторг-Тернопіль" на підставі наказу №33/2-к від 31.03.2010 про що в трудову книжку був зроблений запис №14.

Вказані записи завірені печаткою підприємства та підписом інспектора відділу кадрів.

Однак відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи з 22.01.2010 по 31.01.2010, з 15.02.2010 по 28.02.2010, з 17.03.2010 по 31.03.2010.

З 01.04.2010 позивачка працювала на посаді продавця в ПП "Продторг-Тернопіль" на підставі наказу про прийняття на роботу №26/2-к від 01.04.2010 про що в трудову книжку позивачки був зроблений запис під №15.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 30.11.2011 року та була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу №265-к від 30.11.2011 про що в трудову книжку позивачки був зроблений запис під №16.

Вказані записи завірені печаткою підприємства та підписом директора.

Однак, відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи:

- з 16.04.2010 по 30.04.2010;

- з 18.05.2010 по 31.05.2010;

- з 17.06.2010 по 30.06.2010;

- з 17.07.2010 по 31.07.2010;

- з 17.08.2010 по 31.08.2010;

- з 16.09.2010 по 30.09.2010;

- з 17.10.2010 по 30.11.2011.

Згідно запису №17 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 21), позивачка 14.06.2012 була прийнята на роботу продавцем до ПП ОСОБА_9 за трудовим договором №5 від 14.06.2012 зареєстрованим у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості 14.06.2012.

На даній посаді позивачка пропрацювала до 05.08.2013 та була звільнена з роботи за власним бажанням, про що свідчить запис в трудовій книжці за №18.

Дані записи №17 та №18 були підтвердженні спеціалістом ТМРЦЗ.

Проте даний період роботи з 14.06.2012 по 05.08.2013 відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки.

Як зазначалося вище, спірні періоди не були зараховані до страхового стажу позивачки, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату страхових внесків у вказані періоди.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 №1058-IV:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Також, при вирішенні даної справи, суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 (справа № 242/4793/16-а) та від 11.07.2019 (справа № 242/1484/17), відповідно до яких певний період стажу позивача не може бути зарахований через несплату підприємством страхових внесків, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірні періоди з 02.01.2004р. по 30.06.2004; 02.07.2004 по 30.09.2004; 01.04.2005 по 30.06.2005; 01.07.2005 по 30.09.2005; 25.10.2005 по 26.12.2005; 13.07.2007 по 02.10.2007; 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010р. по 31.03.2010; 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011; 14.05.2012 по 05.08.2013 також підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачки вищенаведених спірних періодів є протиправними.

При цьому суд зазначає, що частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача 23.10.2019 та 10.03.2020 із заявами про перерахунок пенсії.

Відповідач у відзиві зазначає, що оскільки позивачка зверталася із заявами не за формою, встановленою законодавством, то вони не є підставою для її перерахунку.

Проте, суд не бере до уваги наведені твердження відповідача, оскільки відповідач не роз`яснив при цьому ОСОБА_1 порядок звернення з посиланням на норму законодавства, а надавав відповіді по суті звернення, крім цього листом від 24.03.2020 №550-518/Л-02/8-1900/20 представник відповідача повідомив позивачку про те, що в ході розгляду її звернення проведено перевірку правильності обчислення страхового стажу для визначення розміру пенсії та проведено перерахунок пенсії з 01.11.2019 з донарахуванням страхового стажу за період з 01.01.1998 по 31.01.2000 за даними реєстру застрахованих осіб. Вказане фактично свідчить про те, що відповідач прийнявши заяву її розглянув.

Згідно із ч.1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є повний та ефективний захист прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду.

Відтак, зважаючи на приписи статті 5 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з: 01.04.1992 по 31.12.1997; 01.02.2000 по 04.07.2001; 02.01.2004р. по 30.06.2004; 02.07.2004 по 30.09.2004; 01.04.2005 по 30.06.2005; 01.07.2005 по 30.09.2005; 25.10.2005 по 26.12.2005; 13.07.2007 по 02.10.2007; 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010р. по 31.03.2010; 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011; 14.05.2012 по 05.08.2013 та здійснити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з дня звернення позивачки за призначенням пенсії.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог. Натомість надані відповідачем докази не дають суду підстави для висновку про необґрунтованість позову.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з:

- 01.04.1992 по 31.12.1997 в ПП "Торговий дім Тернопіль";

- 01.02.2000 по 04.07.2001 в СПД ОСОБА_10 ;

- 02.01.2004 по 30.06.2004 в ПП ОСОБА_3 ;

- 02.07.2004 по 30.09.2004 в ПП ОСОБА_11 ;

- 01.04.2005 по 30.06.2005 в ПП ОСОБА_5 ;

- 01.07.2005 по 30.09.2005 в ПП ОСОБА_6 ;

- 25.10.2005 по 26.12.2005 в ПП ОСОБА_7 ;

- 13.07.2007 по 02.10.2007 в ПП ОСОБА_8 ;

- 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010 по 31.03.2010 в ЗАТ "Агрокомбінат";

- 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011 в ПП "Продторг-Тернопіль";

- 14.05.2012 по 05.08.2013 в ПП ОСОБА_9 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, з дня звернення за призначенням пенсії, періоди роботи з:

- 01.04.1992 по 31.12.1997 в ПП "Торговий дім Тернопіль";

- 01.02.2000 по 04.07.2001 в СПД ОСОБА_10 ;

- 02.01.2004 по 30.06.2004 в ПП ОСОБА_3 ;

- 02.07.2004 по 30.09.2004 в ПП ОСОБА_11 ;

- 01.04.2005 по 30.06.2005 в ПП ОСОБА_5 ;

- 01.07.2005 по 30.09.2005 в ПП ОСОБА_6 ;

- 25.10.2005 по 26.12.2005 в ПП ОСОБА_7 ;

- 13.07.2007 по 02.10.2007 в ПП ОСОБА_8 ;

- 22.01.2010 по 31.01.2010; 15.02.2010 по 28.02.2010; 17.03.2010 по 31.03.2010 в ЗАТ "Агрокомбінат";

- 16.04.2010 по 30.04.2010; 18.05.2010 по 31.05.2010; 17.06.2010 по 30.06.2010; 17.07.2010 по 31.07.2010; 17.08.2010 по 31.08.2010; 16.09.2010 по 30.09.2010; 17.10.2010 по 30.11.2011 в ПП "Продторг-Тернопіль";

- 14.05.2012 по 05.08.2013 в ПП ОСОБА_9 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок вісімдесят) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, місцезнаходження вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, .

Головуючий суддя Баранюк А.З.