Справа № 205/5979/20
Суддя: Терещенко Т. П.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/5979/20
Провадження № 2а/205/125/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Далакян Л.А.,

представника позивача Шахторіна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій неправомірними, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 08 липня 2020 року засобами поштового зв`язку отримав постанову серії РАП № 264989908 від 22 червня 2020 року, якою на нього накладено штраф в розмірі 300 гривень, за те, що 08 травня 2020 о 13 годині 43 хвилини транспортним засобом SSANG YONG KYRON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: Д1061, пл. Троїцька (вул. Червона) в районі Свято-Троїцького собору в м. Дніпрі, з неоплатою вартості послуг більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року за № 1342, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Позивач вказує, що листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-31аз від 04 серпня 2020 року надано відповідь на адвокатський запит його представника адвоката Шахторіна А.С. про те, що станом на день вчинення правопорушення - 08 травня 2020 року за ним не було зареєстровано жодного транспортного засобу. Так, вищезазначений автомобіль не належить йому, оскільки вже 26 жовтня 2019 року був перереєстрований на нового власника, тобто він не вчиняв порушення Правил дорожнього руху України, а тому просить суд скасувати постанову серії РАП № 264989908 від 22 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення, закрити провадження у справі щодо нього та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідачі були повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

21 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив закрити провадження у справі, оскільки постановою від 07 вересня 2020 року було скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, також просив здійснити розгляд вказаного клопотання за відсутності представника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Представник позивача адвокат Шахторін А.С. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав скасування суб`єктом владних повноважень постанови щодо ОСОБА_1 , оскільки вважає, що вказана постанова була прийнята вже після відкриття провадження у справі, крім того, з вказаної постанови вбачається, що інспектором з паркування 07 вересня 2020 року було встановлено подію за 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 , який не був власником транспортного засобу НОМЕР_1 , що не відповідає дійсності, оскільки інспектор з паркування не міг 07 вересня 2020 року встановити дії, вчинені 08 травня 2020 року, також скасування інспектором з паркування постанови про адміністративне правопорушення, після того як ним було винесено постанову про накладення адміністративного правопорушення, протирічить вимогам діючого законодавства. Тому просив скасувати постанову серії РАП № 264989908 від 22 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , закрити провадження у справі щодо нього та стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення судових витрат підлягають задоволенню, а позовні вимоги в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають закриттю.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 08 липня 2020 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величком В.О. було винесено постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 264989908 до повідомлення серії ІД № 00130827 від 22 червня 2020 року, якою на позивача накладено штраф в розмірі 300 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08 травня 2020 о 13 годині 43 хвилини транспортним засобом SSANG YONG KYRON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: Д1061, пл. Троїцька (вул. Червона) в районі Свято-Троїцького собору в м. Дніпрі, з неоплатою вартості послуг більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року за № 1342, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП (а. с. 7).

Також встановлено, що вказані дані були зафіксовані за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2.

Відповідно до ч. 1 статті 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

21 вересня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання представника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі, оскільки рішенням про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення від 07 вересня 2020 року, було скасовано постанову серії РАП № 264989908 від 22 червня 2020 року, а справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач задовольнив вимоги позивача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення після пред`явлення позивачем позовної заяви до суду.

Відповідно до ст. 279-4 КУпАП визначено, що в разі якщо адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань установлює відповідальну особу, зазначену в частині першій ст. 14-2 КУпАП.

Згідно із п. 5 розділу 11 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13 від 13 січня 2020 року, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, з`ясовує: відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи.

Так, перевіркою, яку провів відповідач після звернення позивача до суду із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення щодо нього, встановлено технічний збій системи, унаслідок чого було накладено адміністративне стягнення на особу, яка не є суб`єктом правопорушення.

Частиною 3 статті 279-1 КУпАП передбачено, що якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до абз. 2 частини 2 статті 279-3 КУпАП у випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності на підставі абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс.

Отже, посилання представника позивача на відсутність повноважень у інспектора з паркування на скасування постанови про адміністративне правопорушення, після того як ним же було винесено постанову про накладення адміністративного правопорушення, не приймається до уваги, оскільки інспектор з паркування діяв відповідно до вимог абз. 2 частини 2 статті 279-3 КУпАП.

Також з постанови головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко В.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі серії СП № 558 від 07 вересня 2020 року вбачається, що під час винесення постанови серії РАП № 264989908 до повідомлення серії ІД № 00130827 відбувся технічний збій системи у зв`язку з впровадженням нової версії програмного забезпечення ІС «Центр обробки даних» і вказаний технічний збій мав наслідком невірного встановлення власника транспортного засобу НОМЕР_1 , а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

В цьому випадку, встановленим є те, що після звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, відповідач добровільно задовольнив вимоги позивача, а тому у відповідності до ст. ст. 134, 139, 140, 238 КАС України справа підлягає закриттю, а понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачем в підтвердження вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22 липня 2020 року та додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до пункту 2 вказаної додаткової угоди розмір витрат на правову допомогу складає 10 000 гривень, із зазначенням детального опису послуг, витраченого часу та тарифів за годину, що передбачено актом прийому передачі робіт, та які оформлені у встановленому законом порядку, а також копії квитанцій за № 33658 і № 33710 від 07 серпня 2020 року на суму 3 500 гривень кожна, та № 44541 від 08 вересня 2020 року на суму 1 500 гривень, № 28266 від 24 вересня 2020 року - 1 500 гривень із зазначенням платежу часткова оплата гонорару адвоката за договором б/н від 22 липня 2020 року.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 420 гривень 20 копійок, а тому, на підставі ст. ст. 139, 140 КАС України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір та понесені випрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Згідно із ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 132, 134, 138, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 документально підтвердженні судові витрати по справі у розмірі 10 420 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 жовтня 2020 року.

Суддя: Т.П. Терещенко

.