Справа № 200/13123/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року справа № 200/13123/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року (повний текст складено 10 лютого 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/13123/19-а (суддя в 1 інстанції Льговська Ю.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Антрацит» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антрацит» (далі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-320495-46 від 04 вересня 2019 року зі сплати єдиного внеску у розмірі 202 708 гривень 72 копійки.

Позовні вимоги вмотивовані приписами пункту 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за якими платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених статтею 6 вказаного Закону, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/13123/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-320495-46 від 04 вересня 2019 року на суму 202 708 гривень 72 копійки; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Антрацит» судовий збір в сумі 3040 (три тисячі сорок) гривень 63 (шістдесят три) копійки.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовано на підставі облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно з якими заборгованість позивача станом на 31 серпня 2019 року становила 202 708 гривень 72 копійки. Крім того, зазначено, що норми пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не можуть тлумачитися як абсолютне та безумовне звільнення платників від виконання всіх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, а повинні застосовуватися до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції. В цій справі такі об`єктивні обставини відсутні, що унеможливлює звільнення позивача від сплати єдиного внеску.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антрацит» перебувало на обліку як платник єдиного внеску до липня 2019 року у Костянтинівській ДПІ Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області, з серпня 2019 року у Лівобережній ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДПС у Донецькій області.

Міста Костянтинівка та Маріуполь Донецької області входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

04 вересня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-320495-46 на суму 202 708 гривень 72 копійки, яка отримана позивачем 17 вересня 2019 року.

Сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України від 13 жовтня 2014 року № 852 засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року.

Позивач оскаржив вимогу в досудовому порядку.

Рішенням ДПС України від 21 жовтня 2019 року № 6342/6/99-00-08-06-01 скарга залишена без задоволення, вимога без змін, яке отримано позивачем 29 жовтня 2019 року.

Отже, позивачем дотримано строк звернення до суду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 - VI (далі - Закон № 2464 - VI).

За приписами пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ.

Згідно з абзацами 1, 3 - 4 частини першої статті 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Разом з цим, приписи цих норм поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту: «9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Виходячи з аналізу пункту 9-4 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ та враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в зразковій справі № 812/292/18 у рішенні від 30 березня 2018 року, колегія суддів дійшла висновку, що підставою для зупинення застосування до платників єдиного внеску заходів впливу та стягнення за порушення Закону № 2464-VІ є знаходження таких платників на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Колегією суддів встановлено, що позивач знаходився на обліку в Костянтинівській ДПІ Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області та у Лівобережній ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДПС у Донецькій області, які розташовані на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а тому на підставі прямої норми закону звільняється від застосування заходів впливу та стягнення за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Разом з цим, в порушення вимог пункту 9-4 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ Головним управлінням ДПС у Донецькій області 04 вересня 2019 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-320495-46 на 202 708 гривень 72 копійки.

Аналізом змісту розрахунку вимоги та інтегрованої картки платника єдиного внеску також підтверджено, що до заборгованості позивача станом на 31 серпня 2019 року в сумі 202 708 гривень 72 копійки включено самостійно нараховані до сплати суми єдиного внеску за період з 28 серпня 2014 року до 28 серпня 2019 року, тобто за період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання спірної вимоги протиправною та її скасування.

Посилання відповідача на те, що норми пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не можуть тлумачитися як абсолютне та безумовне звільнення певних платників від виконання всіх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 вказаного Закону, а повинні застосовуватися відповідно до призначення пункту 9-4 наведеного Закону до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції, але такі обставини в цій справі відсутні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі в силу його прямої дії.

Доводи відповідача про зміни в законодавстві, відповідно до яких скасовано норму, яка передбачає звільнення від виконання обов`язків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки пункт 9-4 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ, який і звільняє від обов`язків, передбачених цим Законом, був чинним на момент формування спірної вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/13123/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/13123/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць