Справа № 823/294/16
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/294/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гаврилюк В.О. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, за участю третіх осіб - Управління Держземагенства у Золотоніському районі Черкаської області, Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Державного агентства земельних ресурсів України та Головного управління Держземагентства у Черкаській області щодо звільнення позивача з посади начальника Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області;

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 29.02.2016 № 28-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ", а також скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 01.03.2016 № 2-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити позивача на посаді начальника Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області;

- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області вирішити питання щодо працевлаштування позивача, в порядку переведення, на рівнозначній посаді в Управлінні Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області;

- зобов`язати Держземагентство України та Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру в місячний строк з дня набрання судовою постановою законної сили подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління Держземагентства у Золотоніському районі та зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо працевлаштування позивача на рівнозначній посаді в Управлінні Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Позиція відповідача полягає у тому, що надаючи позивачу попередження про звільнення Держземагентство України дотримувалося норм Кодексу законів про працю України. Позивачу, відповідно його професійних якостей, запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста геодезичного нагляду Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області для подальшого працевлаштування в цьому управлінні та було попереджено, що у разі відмови, після закінчення 2-х місячного строку з дня попередження його буде звільнено із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП. Оскільки позивач ознайомився з повідомленням про звільнення та відмовився від запропонованої йому посади, то Держземагенство України звільнило його з займаної посади правомірно. Крім того, в зв`язку з реорганізацією повноваження управління Держгеокадастру значно збільшилися порівняно з повноваженнями та обов`язками управління Держземагенства, загальна чисельність штатних одиниць при об`єднанні установ істотно зменшилася. При приєднанні установ без зменшення кількості штатних одиниць у управлінні Держеокадастру кількість таких одиниць повинна була становити 43, однак чисельність управління Держеокадастру становить 21 штатну одиницю, що на 22 штатні одиниці менше, ніж при об`єднанні без скорочення штату.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 11.11.2013 № 379-кт/а позивача призначено на посаду начальника Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області в порядку переведення з Головного управління Держземагентства у Черкаській області.

Наказом голови Державного агентства земельних ресурсів України № 460-кт/а від 26 серпня 2014 року на підставі статті 147 Кодексу законів про працю України та п. 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця в частині сумлінного виконання своїх службових обов`язків та неналежну організацію роботи Управління, звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області.

На виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.10.2014 у справі № 823/2913/14, яка набрала законної сили 26.05.2015, наказом Державного агентства земельних ресурсів України № 948-кт/р від 20 серпня 2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області.

Постановою від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" відповідно до пунктів 9 та 91 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановив: утворити, зокрема, державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення; установив, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади є правонаступниками органів, які реорганізуються, права та обов`язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері; центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

Постановою від 14 січня 2015 року № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" Кабінет Міністрів України постановив: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1; реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2; установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

У зв`язку з реорганізацією Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області шляхом приєднання до Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області (наказ комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України № 432 від 21.09.2015) 11.12.2015 позивачу вручено попередження про його звільнення за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста з державного геодезичного нагляду новоутвореного органу. Позивач не погодився на запропоновану посаду, про що свідчить його підпис на попередженні про звільнення.

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України № 28-кт/р від 29.02.2016 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління Держземагенства у Золотоніському районі Черкаської області у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та на підставі попередження про звільнення від 11.12.2015 і листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 11.02.2016 № 21-23-0,9-2474/2-16. З цим наказом позивач ознайомився 01.03.2016 та вказав, що не погоджується з ним, оскільки він прийнятий з порушенням норм частини 4 статті 36 КЗпП України.

На підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 28-кт/р від 29.02.2016 Головне управління Держземагентства у Черкаській області 01.03.2016 прийняло наказ № 2-к про звільнення ОСОБА_1 , згідно якого датою звільнення позивача з посади начальника управління Держземагенства у Золотоніському районі Черкаської області є 01.03.2016.

Вважаючи, що наказ Державного агентства земельних ресурсів України № 28-км/а від 29.02.2016 "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області № 2-к від 01.03.2016 є неправомірними, та такими, що не відповідають вимогам чинного трудового законодавства України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що враховуючи встановлену судом у справі № 823/26/16 обставину правомірності звільнення позивача згідно наказу № 28-кт/а від 29 лютого 2016 року, яка не потребує доказування у справі № 823/294/16, підстави для визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.02.2016 № 28-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 " відсутні. Інші позовні вимоги є похідними від вищевказаної вимоги.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну службу», до державних службовців можуть бути застосовані як загальні підстави припинення державної служби, визначені Кодексом законів про працю України, так і підстави, визначені цим законом.

Згідно ст.51 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, звільнення з підстав, зазначених у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Питання правомірності попередження ОСОБА_1 про його звільнення згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, а також визнання незаконною бездіяльності комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо не переведення позивача внаслідок реорганізації Управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області на рівнозначну посаду начальника Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області та зобов`язання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вчинити дії щодо призначення позивача в порядку переведення на рівнозначну посаду начальника Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області, було предметом судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі № 823/26/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, в задоволенні вказаних вимог відмовлено. Судами в даній справі встановлено, що під час попередження позивача про вивільнення Державне агентство земельних ресурсів України та комісія з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України діяли в межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства з дотриманням норм ст. 49-2 КЗпП, а відповідне попередження, оформлене листом від 11.12.2015, є реалізацією встановленого законом обов`язку роботодавця.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року встановлена та обставина, що позивач скористався своїм правом та взяв участь у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади начальника Управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області, проте згідно рішення Конкурсної комісії, оформленого протоколом від 20 липня 2015 року № 28, не був відібраний для заміщення даної посади. Оскільки конкурсна комісія проведення відбору кандидатів на заміщення вакантних посад начальників територіальних органів Держгеокадастру у Черкаській області прийняла рішення, оформлене протоколом від 20 липня 2015 року № 28, яким не рекомендувала позивача на зайняття вакантної посади начальника управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області, а від посади головного спеціаліста з державного геодезичного нагляду новоутвореного органу позивач відмовився, то як наслідок останній був правомірно звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу № 28-кт/а від 29 лютого 2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи встановлену судом у справі № 823/26/16 обставину правомірності звільнення позивача згідно наказу № 28-кт/а від 29 лютого 2016 року, підстави для визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.02.2016 № 28-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 " відсутні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020.