Справа № 584/991/20
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/991/20
Провадження № 2-а/584/10/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2020 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Токарєв С.М.

за участю: секретаря судового засідання Зікрати Я.В.

представника позивача - адвоката Лепишко О.І.

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Путивль за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Макарчук Романа Петровича, третя особа - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.07.2020 інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Макарчук Р.П. відносно нього виніс постанову серії ЕАМ № 2817473 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення у розмірі 255 грн. У вказаній постанові відповідач посилався на те, що позивач, керуючи транспортним засобом Ореl Аstrа з номерним знаком НОМЕР_1 , 13.07.2020 о 10 год. 45 хв. в Житомирській області на автодорозі М-06 236 км перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився переконатись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в той час як водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, зупинилися, чим порушив п. 18.4 ПДР.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що вважає вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. протиправною та такою, що порушує його права, свободи та інтереси, оскільки позивача не було повідомлено про розгляд справи, інспектором при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішено питання зокрема щодо витребування необхідних додаткових матеріалів, допиту свідків, задоволення клопотання позивача, розгляд справи розпочався та закінчився без представлення посадової особи, яка розглянула справу та без оголошення, яка саме справа розглядалася, хто притягується до адміністративної відповідальності, інспектор не заслухав особу, яка брала участь у розгляді справи, не побажав досліджувати та надати докази вчинення порушення.

Посилаючись на викладене, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 2817473 по справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2020, складену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Макарчук Р.П. відносно ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення п. 18.4 ПДР.

Крім того, просив стягнути на користь позивача здійснені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 29.07.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначенням судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. При цьому зазначав, що після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, поліцейський представився, озвучив причини зупинки, позивачу було повідомлено про початок розгляду справи, роз`яснено ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає зокрема фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, оскаржувана постанова є належним і допустимим доказом по справі та будь-яких порушень під час її складання відповідачем не допущено. Посилання позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено. В зв`язку з викладеним відповідач вважав, що ним були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача, при розгляді вказаної справи вчинено не було. Крім того, відповідач зазначав, що сума витрат на правничу допомогу належними та допустимими доказами не доведена, необґрунтована, а отже не підлягає стягненню.

Представником позивача подано заперечення на відзив, в яких він зазначав, що наданий відповідачем відеозапис як доказ взагалі не містить факту проїзду відповідачем пішохідного переходу (запис починається під час руху відповідача до автомобіля позивача, що стоїть на узбіччі); позивач не був повідомлений про розгляд справи; розгляд справи розпочався без оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, без оголошення, яка справа підлягає розгляду та хто притягається до адміністративної відповідальності; відповідач відмовився дослідити докази і вирішити заявлені клопотання, у тому числі щодо правової допомоги; інспектором при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішено питання щодо допиту свідків - осіб, які знаходилися на пішохідному переході; розгляд справи розпочався та закінчився без представлення посадової особи, яка розглянула справу.

Третя особа - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, подала до суду письмові пояснення, зазначивши, що обсяг та розмір виконаних адвокатом робіт є необґрунтованим, а витрати заявлені є не співмірними зі складністю справи, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Встановлено, що інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Макарчук Р.П. відносно позивача було виненено постанову серії ЕАМ № 2817473 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у розмірі 255 грн. (а.с. 8).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ореl Аstrа з номерним знаком НОМЕР_1 , 13.07.2020 о 10 год. 45 хв. в Житомирській області на автодорозі М-06 236 км перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився переконатись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в той час як водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, зупинилися, чим порушив п. 18.4 ПДР.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Натомість, відеозапис, на який посилається відповідач у відзиві, як на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, та який наданий суду, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАМ № 2817473 від 13.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилання в якості додатку на відеозапис правопорушення та відомості про технічний засіб, яким проведена відео -, фото зйомка.

Отже, відеозапис, на який посилається відповідач у відзиві, не є належним і допустимим доказом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 337/3389/16-а від 30.05.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис на DVD-диску підпадає під визначення електронного доказу, встановлене ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Разом з тим, шляхом огляду змісту DVD-диску, судом встановлено, що на відеозапису відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

При цьому, до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку нагрудний відеореєстратор чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Крім того, наданий суду відеозапис, зміст якого було досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, не містить доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо правомірності свого рішення, оскільки оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, аналіз викладених правових норм та обставин справи, з врахуванням встановлених порушень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача, дають підстави для висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, суд вказує на таке.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 20.07.2020; копію ордеру на надання правової допомоги серія ПТ № 174097 від 20.07.2020; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.10.2019; копію квитанції про оплату за послуги з правничої допомоги на суму 3500 грн., детальний опис робіт від 22.09.2020 (а.с. 12, 14-17, 46).

Зокрема, розділом 1 договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 20.07.2020 передбачено, що предметом цього договору є надання правової допомоги у вигляді консультацій, захисту прав та інтересів клієнта в органах влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, щодо оскарження (скасування) постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2817473 від 13.07.2020 інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Житомирській області сержанта поліції Макарчук Р.П.

Відповідно до п.4.1. вказаного договору вартість послуг адвоката становить 3500 грн.

Згідно п.4.2. цього ж договору оплата підлягає перерахуванню клієнтом на рахунок адвоката.

При цьому, представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 було надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.09.2020, в якому зазначено перелік робіт, виконаних адвокатом в рамках договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 20.07.2020.

Разом з тим, в наданих до суду документах відсутній час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Тобто в поданих документах недотримані вимоги частини п`ятої статті 134 КАС України та враховуючи заперечення, подані відповідачем, та позицію третьої особи, викладену у її письмових поясненнях, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Сума в 3500 грн. на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді (участь у 1 судовому засіданні), тому сума підлягає зменшенню до 2500 грн., відшкодування, яких суд покладає на Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань.

З наявної в матеріалах справи квитанції від 23.07.2020 № 0.0..1 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 840,80 грн. (а.с. 11).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18) у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (420 грн. 40 коп.).

Позивач сплатив судовий збір в сумі 840,80 гривень, тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що в силу положень п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена ним сума судового збору у розмірі 420,40 грн. може бути йому повернута за ухвалою суду за його клопотанням.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн, які мають бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 6-7, 72-79, 90, 229, 241, 244-246, 262, 268, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Макарчук Романа Петровича від 13.07.2020 серії ЕАМ № 2817473 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

3. Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (м. Житомир, вул. Покровська, буд. 96) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя С.М.Токарєв