Справа № 240/11540/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11540/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнанння протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Державної фіскальної служби України (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправним рішення відповідача про повернення матеріалів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 29.07.2019 інвалідності 1 "Б" групи, оформлене листом від 23.09.2019 № 29080/7/99-99-04-04-02-17;

- зобов`язати відповідача розглянути документи про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1 "Б" групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 27.01.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивачу первинно з 29.07.2019 встановлено 1 "Б" групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить копія довідки МСЕК від 02.08.2019 №548897, тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному ст.23 Законом України "Про міліцію", та в порядку, встановленому постановою КМУ №850 від 21.10.2015, які були чинним на момент встановлення позивачу групи інвалідності.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", проводити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності після 07 листопада 2015 року законні підстави відсутні, а податковим законодавством не врегульовано питання призначення та виплати одноразової допомоги. Вважає, що постанова Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, якою затверджено Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, не поширюється на працівників податкової міліції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що у пункті 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції та звільнений наказом ДПА у Житомирській області від 29.12.1998 у відставку.

Згідно свідоцтва про хворобу Військової лікарської комісії УМВС України в Житомирській області №8/6 від 25.01.1999 встановлено, що захворювання позивача пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийнято рішення про непридатність до військової служби у мирний час.

02.08.2019 Житомирською обласною МСЕК №2 позивачу за результатами первинного огляду була встановлена 1 "Б" група інвалідності з 29.07.2019 внаслідок травми, захворювання, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

28.08.2019 позивач звернувся до ГУ ДФС у Житомирській області із заявою та доданими до неї документами, в якій просив призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням статусу інваліда 1 "Б" групи.

Згідно інформації викладеної в листі від 09.10.2019 №10498/14/06-30-04-02-10 ГУ ДФС у Житомирській області повідомило позивача, що за результатами розгляду поданих позивачем документів, ДФС України вирішила, що підстави для її виплати відсутні. Вказано, що колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", проводити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності після 07 листопада 2015 року законні підстави відсутні.

Відповідно до інформації викладеної в листі ДФС України від 23.09.2019 повернуто подані позивачем матеріали та вказано, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції. Ці нормативно-правові акти не поширюються на працівників податкової міліції, тому для проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції згідно з цією постановою законні підстави відсутні. Повідомлено, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно-правового акту.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст.356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (далі - Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

07.11.2015 втратив чинність Закон № 565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, передбачені в Законі № 565-ХІІ гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому, за колишніми працівниками податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ, і в тому числі після повторного огляду коли, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії встановлено вищу групу інвалідності.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок № 707).

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі- Порядок № 850), який набрав чинності 31 жовтня 2015 року.

Слід наголосити, що пунктом 2 зазначеного Порядку установлено, що особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

При цьому, згідно положень Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України "Про міліцію", здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності (встановлення групи інвалідності). Призначення одноразової грошової допомоги у розмірах, визначених Порядком № 707 можливе лише за умови наявності права на отримання такої допомоги до 12.03.2015.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 по справі №813/3091/16 .

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу первинно з 29.07.2019 встановлено 1 "Б" групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить копія довідки МСЕК від 02.08.2019 №548897.

Тобто, призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015р., а тому, оскільки позивач набув таке право після 12.03.2015 та у період чинності статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015 №208-VIII, який набув чинності 12.03.2015), то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним законом та в порядку, передбаченому постановою Кабінету міністрів України № 850.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному ст. 23 Законом України "Про міліцію", та в порядку, встановленому постановою КМУ №850 від 21.10.2015, які були чинним на момент встановлення позивачу групи інвалідності.

Посилання відповідача на те, що позивач не може отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про міліцію", який втратив чинність внаслідок прийняття Закону України "Про Національну поліцію" є безпідставними, оскільки за правилами пункту 15 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" зберігається право та порядок її виплати, які діяли до набрання чинності цим законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 824/115/17-а (К/9901/4884/17), а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з метою захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції правомірно зобов`язав ДФС України розглянути документи про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1 "Б" групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.