Справа № 600/697/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/697/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

01 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (повнитй текст рішення виготовлено 23.062020 у м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Чернівецькій області) від 25.02.2020 року №0-2407 яким визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 25855,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом всупереч вимог діючого законодавства, а отже підлягає скасуванню. Позивач зазначав, що у розумінні чинного законодавства він є виробником сільськогосподарської продукції, а нежиле приміщення, яке впродовж 2019 року податкового періоду ним використовувалось і використовується в даний час для зберігання сіна, вирощеної сільськогосподарської продукції, відповідної техніки та вирощування свиней. Дане приміщення в оренду, лізинг ним не передавалось, а відтак не може бути об`єктом оподаткування.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 25.02.2020 року №0-2407, яким визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 25855,91 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначене рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову. На обгрунтування заявлених вимог зазначив, що позивачем не підтверджено те що належна йому нежитлова будівля відноситься до об`єктів, визначених пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), як об`єкт нерухомості, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та звільняється від оподаткування. Окрім того, зазначене підтверджується податковими деклараціями Позивача, за податковий період - 2019 рік, якими, Позивач не підтвердив свою діяльність у сільськогосподарському виробництві.

Представником Позивача подано відзив на апеляційну скаргу з обгрунтуванням довордів безпідставності апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, поданого відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.09.2010 р. Взятий на облік до ГУ ДПС у Чернівецькій області (Новоселицький район) 09.09.2010 р. Основні види діяльності за КВЕД : 01.11 основна - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних; 01.46 розведення свиней; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (а.с.10-11).

01.06.2011 р. та 01.01.2012 р. між позивачем та Ванчиковецькою сільською радою укладено договора оренди земельних ділянок, відповідно до змісту яких в оренду ОСОБА_1 передаються земельні ділянки площею 0,60 га та 10 га, відповідно (а.с.16-19).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2011 року ОСОБА_1 , належить нежитлова будівля, складу, розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 29 зворотній бік).

15.05.2018 р. Ванчиковецькоюсільською радою Новоселицького району №03-25/18 винесено рішення "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості на 2019 рік та об`єктів нежитлової нерухомості на 2018-2019 р.р." (а.с. 68-73).

25.02.2020 р. відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 25.02.2020 р. №6022-5307-2407, щодо сплати податку на нерухоме майно (а.с.66).

25.03.2020 р. за наслідками адміністративного оскарження ППР, відповідач залишив його без змін.

Згідно експертного висновку від 29.02.2020 року за результатами проведеного технічного обстеження, щодо класифікації за Державним класифікатором будівель та споруд за ДК 018-2000 нежитлової будівлі складу літ.А, загальною площею 1239,2 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що за нормативним (проектним) цільовим призначенням нежитлову будівлю складу літ.А слід класифікувати за класом 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші"; - за фактичним цільовим використанням нежитлову будівлю складу літ.А слід класифікувати за класом 1271.9 "Будівлі для тваринництва".

В цілому за нормативним (проектним) цільовим призначенням та фактичним цільовим використаннями зазначеної нежитлової будівлі, її слід класіфікувати за класом 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" ДК 018-20900 (а.с. 26-28).

21.05.2020 р. Ванчиковецькою сільською радою видано довідку про використання позивачем нежитлової будівлі складу для зберігання зернових культур, сіна та вирощування свиней з моменту придбання і по даний час (а.с.15).

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, шляхом викладення в новій редакції ст.266 ПК України, введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, стали об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Так, пункт "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширюваному тлумаченню. Прикладом цього є, зокрема, те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є".

Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 по справі №806/2676/17, від 15.05.2018 по справі №806/2461/17, від 02.10.2018 по справі №823/1702/16.

Отже, правовою підставою для застосування до особи пільг зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) віднесення будівлі до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

У Податковому кодексі України поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, а саме, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Водночас, у вказаній нормі визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники. Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 №575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у Податковому кодексі України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення "сільськогосподарський товаровиробник" є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

При цьому, згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Так, будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Згідно розділу 1 "Будівлі" підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" групи 127 "Будівлі нежитлові інші" класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а сам : підклас 1271.1 "Будівлі для тваринництва", підклас 1271.2 "Будівлі для птахівництва", підклас 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна", підклас 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні", підклас 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства", підклас 1271.6 "Будівлі тепличного господарства", підклас 1271.7 "Будівлі рибного господарства", підклас 1271.8 "Будівлі підприємств лісництва та звідництва", підклас 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Отже, належна позивачу нежитлова будівля належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, підклас 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Зазначене підтверджується і експертним висновком за результатами проведення технічного обстеження щодо класифікації за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

В даному ж випадку, факт використання позивачем будівлі загальною площею 1239,2 кв.м. саме у своїй господарській діяльності підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою Ванчиковецької сільської ради від 21.05.2020 р., із змісту якої слідує, що вказана будівля використовується за призначенням - для зберігання зернових культур, сіна та вирощування свиней.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного суду 10.04.2020 р. по справі №823/1751/17 (№К9901/46723/18).

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення тоді як належними та допустимими доказами підтверджено підставність вимог позивача, а відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку - про задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат, то їх вирішено відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 жовтня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.