Справа № 520/11666/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 р.Справа № 520/11666/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 13.02.20 по справі № 520/11666/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал" (далі за текстом - ТОВ "Термінал", позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом контролюючий орган, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №2 від 27.07.2018, №2 від 27.07.2018, №2 від 07.08.2018;

- судові витрати стягнути із відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки позивача податковим органом складено акт №2884/20-40-21-12-11/34366203 від 16.07.2018, за наслідками якого прийнято податкові повідомлення-рішення № 2 від 27.07.2018, № 2 від 27.07.2018, № 2 від 07.08.2018, позивач з цими рішеннями не погоджується, вважає їх незаконним та не обґрунтованим, наполягаючи на реальності господарських операцій позивача з його контрагентом ТОВ « Техстайл ІНК.».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 зупинено провадження у справі № 520/11666/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень до набрання законної сили рішення у адміністративній справі № 520/9789/18.

Ухвалою суду від 27.06.2019 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суд від 19.12.2019 клопотання представника відповідача про заміну відповідача в порядку ст. 52 КАС України задоволено. Замінено відповідача Головне управління ДФС у Харківській області його правонаступником Головним управління ДПС у Харківській області (далі за текстом ГУ ДПС у Харківській області).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року по справі № 520/11666/18 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №2 від 27.07.2018 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 353396 грн 25 коп., №2 від 27.07.2018, яким нараховано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 141358 грн 50 коп., №2 від 07.08.2018, яким нараховано штрафні санкції а платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 141358 грн 50 коп.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 6/8, ) у розмірі 9542,00 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот сорок дві гривні 00 коп.).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року по справі № 520/11666/18 скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що задекларовані господарські операції із реалізації товарів на адресу ТОВ «Техстайл ІНК.» (податковий номер 40329806) не відбувалися в дійсності, оскільки наданими первинним документами до перевірки не підтверджено рух активів від ТОВ «Термінал» (податковий номер 31366203) до контрагента-покупця, що з огляду на ненадання звітності ТОВ «Техстайл ІНК.», відсутність у останнього основних засобів та виробничих потужностей, пояснення директора ТОВ «Техстайл ІНК.» щодо непричетності до господарської діяльності Товариства свідчить, що мало місце лише документальне оформлення нібито проведеної позивачем реалізації скрапленого газу.

Позивач, не погодився з вимогами апеляційної скарги та подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на реальність господарських операцій з ТОВ «Техстайл ІНК.».

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач як юридична особа зареєстрований 14.02.2001 Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією за номером 107/11, . Товариство перебуває на податковому обліку з 20.02.2001 за № 76568 у ДПІ у Печерському районі м.Києва, на час проведення перевірки перебувало на обліку у Східній ОДПІ.

Головним управлінням ДФС у Харківській області засобами поштового зв`язку на адресу підприємства направлено запит про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) за господарськими взаємовідносинами з контрагентом- покупцем ТОВ "Техстайл ІНК." за грудень 2016 року на суму ПДВ - 282716,67 грн № 2520/10/20-40-14-12-18 від 25.01.2018.

На запит від підприємства отримано відповідь листом від 15.02.2018 № 150218-1 з наданням копій первинних документів не у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу від 26.06.2018 № 4641, направлення від 03.07.2018 № 6285 Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентом- покупцем ТОВ "Техстайл ІНК" за грудень 2016 року.

Результати перевірки оформлені актом №2884/20-40-21-12-11/31366203 від 16.07.2018, яким зафіксовано порушення ТОВ "Термінал" п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п.п. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податкові зобов`язання на суму 282717 грн, в тому числі за грудень 2016 року - 282717 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) по бюджету за грудень 2016 на суму 282717 грн; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством не здійснено реєстрацію податкових накладних на реалізацію товарів у сумі ПДВ 282717 грн, в тому числі за грудень 2016 року - 282717 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення рішення:

- від 27.08.2018 № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) у розмірі 353396 грн 25 коп.,

- від 27.07.2018 № 2, яким застосовано штраф у розмірі 141358 грн 50 коп. за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг);

- від 07.08.2018 року № 2, яким застосовано штраф у розмірі 141358 грн 50 коп. за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг).

Позивачем в адміністративному порядку оскаржено прийняті податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.

Листом Державної фіскальної служби України "Про розгляд скарги" від 13.09.2018 року за № 29602/6/99-99-11-01-02-25 залишено скаргу без розгляду та повернуто скаржнику.

Не погодившись з винесеними контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з помилковості висновків акту перевірки щодо використання позивачем товару в операцях, які не є господарською діяльністю та неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Також зазначив, що позивачем під час перевірки та судового розгляду на підтвердження дійсності та реальності господарських взаємовідносин із контрагентом надано усі необхідні та достатні первинні документи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та, як наслідок, прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, стала податкова інформація інших податкових органів відносно контрагента позивача, з яким підприємство позивача мало господарські взаємовідносини у перевіряємому періоді, та як наслідок судження про нереальність вказаних взаємовідносин.

Відповідач, посилаючись на декларування позивачем господарських операцій із реалізації товарів на адресу ТОВ "Техстайл ІНК.", зазначив, що такі операції не відбувалися в дійсності, а тому наявні підстави для донарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДВ на таку ж суму податку ще раз по взаємовідносинам з вказаним контрагентом. При цьому, правильність нарахування ТОВ "Термінал" податкових зобов`язання з ПДВ у спірних відносинах відповідачем не оспрюється.

Колегія суддів вважає такий висновок ГУ ДПС у Харківській області хибним та таким, що зроблений без урахування правил формування податкових зобов`язаннь з ПДВ, встановлених Податковим кодексом України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Згідно з пунктом 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Положеннями п.198.6. ст.198 ПК України регламентовано, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для виникнення у платника з податку на додану вартість податкових зобов`язань з податку на додану вартість є дата отримання коштів як оплати за реалізовані товари/послуги або дата відвантаження/постачання послуг.

Отже, повинна відбудитися одна із вказаних подій.

Разом з цим, у спірних відносинах подія отримання коштів як оплата за реалізований на користь ТОВ "Техстайл ІНК" на суму у розмірі 282717 грн не відбувалась двічі.

Таких обставин, під час проведення перевірки позивача контролюючим органом встановлено не було, що з урахуванням висновку відповідача, як в акті перевірки так і в апеляційній скарзі, про правильність нарахування ТОВ "Термінал" податкових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Техстайл ІНК" у зв`язку з отриманням грошових коштів, їх сплату до бюджету є підставою для визнання нормативно необґрунтованим висновку про заниження податкових зобов`язань на суму 282717 грн, в тому числі за грудень 2016 року - 282717 грн та безпідставного покладання обов`язку на позивача сплатити до бюджету ще раз 282717 грн.

Заперечуючи проти реальності спірних операцій та формування позивачем податкових зобов`язань за ними, однак залишаючи їх в податковому обліку ТОВ "Термінал", відповідач фактично робить алогічний висновок, який не узгоджується з приписами п.187.1 ст.187, п.198.5 ст.198 ПК України, про те, що позивач повинен сформувати податкові зобов`язання на суми коштів, які не отримував у грудні 2016 року.

Положеннями пункту 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ТОВ «Термінал», як постачальником, та ТОВ «Техстайл ІНК.», як покупцем, укладено договір поставки №ДПГ011216/1 від 01.12.2016.

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупцеві скраплений газ.

Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором прийняти та своєчасно сплатити цей товар.

На виконання договору від 01.12.2016 позивачем здійснено наступні поставки скрапленого газу на користь ТОВ "Техстайл ІНК.":

- 02.12.2016 на загальну суму 246018,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1202/01 від 02.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1202/01 від 02.12.2016;

- 02.12.2016 на загальну суму 257286,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1202/02 від 02.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1202/02 від 02.12.2016;

- 03.12.2016 на загальну суму 133338,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1203/03 від 03.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1203/03 від 03.12.2016;

- 03.12.2016 на загальну суму 256034,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1203/04 від 03.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1203/04 від 03.12.2016;

- 09.12.2016 на загальну суму 250790,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1209/02 від 09.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1209/02 від 09.12.2016;

- 09.12.2016 на загальну суму 244590,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1209/03 від 09.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1209/03 від 09.12.2016;

- 09.12.2016 на загальну суму 252650,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №оРН-1209/04 від 09.12.2016 р. та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1209/04 від 09.12.2016;

- 11.12.2016 на загальну суму 55594,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № оРН-1211/03 від 11.12.2016 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № оРН-1211/03 від 11.12.2016.

Фактичне переміщення товару, якпояснив представник позивача було здійснено власними силами - транспортом позивача.

На момент укладення правочину сторони мали правоздатність і дієздатність юридичних осіб, про що свідчать відповідні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Від імені сторін правочин укладено повноважними особами, а саме: від ТОВ «Термінал» - Рибалко Є.В. ; від ТОВ «Техстайл ІНК.» - Цвілюк Б.Б.

Потреба в укладенні згаданого правочину обумовлена необхідністю здійснювати господарську діяльність - основним видом діяльності ТОВ «Термінал» є оптова та роздрібна торгівля паливно-мастильними матеріалами, в тому числі скрапленим газом.

Щодо посилання податкового органу в акті перевірки на невідповідність товарно-транспортних накладних вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 N 281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за N 805/15496, в частині незазначення номеру резервуару та відсутності повних адрес (з якої та на яку здіййснюється постачання товарів) у товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, фактична наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати єдиною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у позивача товару виконані його ТОВ «Техстайл ІНК.» шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів згідно з наступними платіжними дорученнями: платіжне доручення №99 від 02.12.2016 на суму 620000 грн, платіжне доручення №100 від 02.12.2016 на суму 280000 грн, платіжне доручення №101 від 02.12.2016 на суму 100000 грн, платіжне доручення №103 від 02.12.2016 на суму 4800 грн, платіжне доручення №109 від 08.12.2016 на суму 691500 грн, проти чого не заперечував відповідач, в тому числі, в акті перевірки.

На підтвердження придбання позивачем товару, ревалізоавного в подальшому на користь ТОВ "Техстайл ІНК.", позивачем надані ВМД 903060000/2016/012848 (смр 0050133 від 01.12.2016); ВМД 903060000/2016/012848 (смр 0050131 від 01.12.2016); ВМД 903060000/2016/012893 (смр 0050126 від 02.12.2016); ВМД 903060000/2016/012893 (смр 0050134 від 02.12.2016); ВМД 903060000/2016/013068 (смр 0050135 від 06.12.2016); ВМД 903060000/2016/013070 (смр 0050141 від 08.12.2016); ВМД 903060000/2016/013070 (смр 0050136 від 08.12.2016); ВМД 903060000/2016/013141 (смр 0050160 від 10.12.2016) та повідомлено, що вказаний товар ним придбано у ООО «Газэнергосеть Бєлгород» за адресою: 308017, м. Белгород, вул. Разуменская, д. №1, та одразу доставлено на адресу: Харківська область.

Колегія суддів зазначає, що в обґрунтування фіктивності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Техстайл ІНК.» відповідач фактично покладає лише податкову інформацію - копію протоколу допиту свідка - директора ТОВ «Техстайл ІНК.» - ОСОБА_1 , який отриманий в рамках кримінального провадження № 0004944 від 22.02.2018, порушеного за ст.205 КК України. Відповідно до протоколу вказана особа зазначила, що не має жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Техстайл ІНК.», мети займатися такою діяльністю не мала та не займалася нею.

Частиною 1статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі по тексту -КПК України).

У частині першій статті 23 КПК України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не можуть вважатись належними доказами в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів зазначає, що ані на час проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ані станом на час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанції, вирок щодо посадової особи ТОВ «Техстайл ІНК.» відсутній, що підтверджується представником відповідача у поясненнях, наданих до суду апеляційної інстанції.

Факт порушення кримінального провадження відносно контрагента позивача та отримання свідчень (пояснень) посадової особи господарюючого суб`єкта, в рамках такого провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом.

Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29.07.2020 по справі № 2040/7658/18, від 17 липня 2020 року по справі № 826/11107/17.

Колегія суддів також враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, а саме про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що інформація про контрагента позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДФС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє. Як наслідок, посилання відповідача на інформацію ІТС "Податковий блок" колегія суддів не вважає достатнім доказам для висновку про нереальність здійсненних контрагентом позивача спірних господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з поставки товару, адже у комерційній діяльності поставка товару не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів найму тощо.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Втім відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податку або можливої фіктивності його безпосереднього контрагента (вироку по кримінальній справі щодо контрагента позивача, в якому досліджувались господарські операції позивача з ТОВ «Техстайл ІНК.»), не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ "Термінал" спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект або інших відомостей, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Вищенаведене узгоджується із позицією Верховного суду України, яка викладена в постановах №10/21 від 02.03.2010, №09/05 від 13.01.2009, №08/28 від 12.02.2008.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом ТОВ «Техстайл ІНК.» при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення вимог чинного законодавства.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про правомірність віднесення позивачем сум до складу податкових зобов`язань у розмірі 282717 грн по реальним господарським операціям з вищевказаним контрагентом, які повністю підтверджені відповідними первинними документами, сплачені в зв`язку із продажом товарів, призначених для використання у власній господарській діяльності позивача, та, як наслідок, помилковість висновків податкового органу про непідтвердження реалізації ТМЦ на користь ТОВ «Техстайл ІНК.» (податковий номер 40329806), та необхідність нарахування позивачеві податкових зобов`язань за продаж товару невстановленій особі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 27.07.2018.

При цьому також підлягають скасування податкові повідомлення-рішення № 2 від 27.07.2018, № 2 від 07.08.2018, оскільки є похідними від вказаного, та ґрунтувались на висновках контролюючого органу про нереєстрацію позивачем податкових накладних, виписаних на адресу невстановленої особи через непідтвердженність реалізації скрапленого газу на користь ТОВ «Техстайл ІНК.», які були спростовані при розгляді позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 27.07.2018.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 по справі № 520/11666/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 01.10.2020 року