Справа № 200/3531/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р. Справа№200/3531/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, 86, ) про

визнання бездіяльності, яка полягає у відмові нарахувати та сплатити суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 29 червня 2017 року по 11 березня 2020 року (день нарахування коштів відповідачем згідно рішення суду по справі №200/13423/19-а) - протиправною;

зобов`язання нарахувати суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 29 червня 2017 року по 11 березня 2020 року у відповідності до абзацу 3 пункту 2 Глави ІІ Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року №100 виходячи з суми середньоденної заробітної плати - 570,13 грн.;

стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.06.2017 станом на 11 березня 2020 року, виходячи з середнього заробітку за весь час затримки - 385407,88грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 у справі №200/13423/19-а позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції, зобов`язань виплатити індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 по червень 2017 року.

05 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду щодо нарахування та сплати індексації грошового забезпечення і середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення по день фактичного розрахунку згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Листом №Г-43/26/03-2020 від 12.03.2020 відповідач повідомив, по справі №200/13423/19-а нарахована індексація грошового забезпечення в сумі 1990,59 грн., а підстави для виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відсутні.

Зазначені кошти перераховано на особисту картку позивача.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати середнього заробітку протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішення суду від 21.12.2019 у справі №200/13423/19 виконано повністю, позивачу перераховано індексацію доходів в повному обсязі. А тому просили в ззадоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 06 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 05 травня 2020 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04 червня 2020 року об 11:00 год.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року відкладено підготовче судове засідання на 02 липня 2020 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №200/3531/20-а на 30 липня 2020 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 30 липня 2020 року продовжено Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області процесуальний строк для надання додаткових доказів по справі; відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №200/3531/20-а на 10 вересня 2020 року о 15:30 год.

Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі; призначено судовий розгляд по суті на 11:00 год. 06 жовтня 2020року.

Сторони до суду не з`явились, про час, місце, дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач є внутршіньо переміщеною особою, про що свідчить довідка № 13403 від 22 травня 2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 у справі №200/13423/19-а встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходив службу у Національній поліції України, з якої звільнений наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29 червня 2017 року № 302 о/с з 29 червня 2017 року.

Під час проходження служби та на час звільнення з неї йому не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року.

На звернення до відповідача від 05 вересня 2019 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період (звернення отримано відповідачем та зареєстровано 06 вересня 2019 року під вхідним № 406-зі) отримав відповідь від 09 вересня 2019 року №109зі/126/02-2019, в якій відповідач послався на те, що індексація грошового забезпечення такій категорії службовців як позивач повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від17липня 2003року №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських».

Також повідомлено, що за період проходження позивачем служби в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області за період з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.

До відповіді додано довідки про розмір грошового забезпечення, відповідно до яких індексація грошового забезпечення позивача нараховувалася та виплачувалася з листопада 2017 року; до цього періоду індексація не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася.

Зазначеним рішенням визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року.

05 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/13423/19-а щодо нарахування та сплати індексації грошового забезпечення і середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення по день фактичного розрахунку згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Листом №Г-43/26/03-2020 від 12.03.2020 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду позивачу проведено нарахування індексації грошового забезпечення в сумі 1990,59. Після відрахування обов`язкових податків і зборів на особистий картковий рахунок перераховано кошти 1960,73 грн. Зазначено, що бюджетне законодавство забороняє керівникам бюджетних органів брати на себе зобов`язання понад наявні коштористі призначення, тому ГУНП в Донецькій області не наділено повноваженнями нараховувати та виплачувати середне грошове забезпечення за час затримки розрахунку.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 43 Конституції України,кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтєю 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відтак, спірні правовідносини щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку врегульовано ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України 10.12.1971№ 322-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Зокрема, стаття 116 Кодексу законів про працю України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від від 11 листопада 2015 р. № 988, установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 3, 11, 12 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 2.2.Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 2.2.7. цієї Інструкції, до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року по справі № 200/13423/19-а, яке набуло чинності, позовні вимоги вирішено на користь позивача (працівника) в повному обсязі та встановлено, що право на отримання виплати індексації грошового забезпечення виникло у позивача в період з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року.

На виконання рішення суду, тобто станом на момент звільнення позивача нарахована за рішенням суду індексація грошового забезпечення у розмірі 1960,73 грн. вже підлягала виплаті на момент звільнення.

Таким чином, висновки відповідача, що індексація грошового забезпечення, нарахована за рішенням суду, не підлягала виплаті на момент звільнення позивача суд вважає помилковими.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці працівників органів Національної поліції України, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з органів Національної поліції України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, однак щодо військовослужбовців, викладений в постановах Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі №823/1023/16, від 30 січня 2019 року у справі №807/3664/14, від 26 червня 2019 року у справі №826/15235/16, 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19.

Умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі № 821/1083/17.

Така правова позиція дійсно знайшла підтвердження в судовій правозастосовній практиці, зокрема, постановах Верховного Суду Українивід 17.01.2019 року у справі №814/2648/16 та від 17.01.2019 року у справі №805/2706/17-а.

Відтак, Верховний суд зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року.

При цьому суд зазначає, що вказаний порядок не містить окремого порядку обчислення середньої заробітної плати, тому для розрахунку середньоденної заробітної плати необхідно застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року №100.

Відповідно п/п л п. 1 цей Порядок застосовується, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно абзацу 3 пункту 2 розділу ІI Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року №100 встановлено, що в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Судовими рішеннями у справі №200/8551/19-а встановлено, що розмір середньоденного заробітку позивача становить 225,90 грн.

Індексація грошового утримання згідно рішення суду у справі №200/13423/19-а виплачено 11.03.2020 року.

З огляду на викладене, затримка по виплаті індексації з 30.06.2017 по 11.03.2020 - день фактичного розрахунку складає 986 календарних днів (225,90 грн.* 986 календарних дня = 222737,40 грн.).

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц.

Разом з тим, суд враховує, що Верховним Судом у постановах у справах № 821/1083/17, № 761/9584/15-ц, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, зроблено висновок, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, оскількі позивач у позовній заяві просив суд стягнути суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення, то суд дійшов до висновку з урахуванням розміру суми 1960,73 грн. виплаченої індексації грошового утримання позивачу згідно рішення суду у справі №200/13423/19-а та з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності стягнути суму у розмірі 250 гривень.

Такми чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивача звільнено від сплати судового збору, а тому судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, 86, ) про визнання бездіяльності, яка полягає у відмові нарахувати та сплатити суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 29 червня 2017 року по 11 березня 2020 року (день нарахування коштів відповідачем згідно рішення суду по справі №200/13423/19-а) - протиправною; зобов`язання нарахувати суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 29 червня 2017 року по 11 березня 2020 року у відповідності до абзацу 3 пункту 2 Глави ІІ Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року №100 виходячи з суми середньоденної заробітної плати - 570,13 грн.; стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.06.2017 станом на 11 березня 2020 року, виходячи з середнього заробітку за весь час затримки - 385407,88грн. - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, 86, ), які полягають у відмові нарахування та сплати ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 30.06.2017 по 11 березня 2020 року - протиправною.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, 86, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за весь час затримки невиплати індексації грошового забезпечення з 30.06.2017 по 11 березня 2020 року в розмірі 250 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов