Справа № 580/2500/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2500/20 Головуючий у 1 інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Горяйнова А.М.

Мєзєнцева Є.І.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадської організації "Ошукані українці" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Ошукані українці" до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішень, встановлення наявності компетенції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Громадська організація "Ошукані українці" звернулася до суду з позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 14.12.2018 №39-1/V «Про приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 14.12.2018 №30-1/VIII «Про добровільне приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громад»;

- встановити наявність передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» компетенції представницького органу місцевого самоврядування територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Громадська організація "Ошукані українці" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції, при цьому, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

24 вересня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Громадської організації "Ошукані українці" надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що не у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, Громадською організацією "Ошукані українці" подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла на адресу суду першої інстанції 20 липня 2020 року (а.с. 12-14).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві, оскільки, на думку суду першої інстанції, Громадською організацією "Ошукані українці" не у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, а саме: позивачем не зазначено обґрунтування та не доведено порушених саме його прав оскаржуваними рішеннями відповідачів, не надано доказів на підтвердження таких порушень, не зазначено, чим саме порушено права позивача та які правові наслідки зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку позивача.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує, правомірність рішення Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 14.12.2018 №39-1/V «Про приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади» та рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 14.12.2018 №30-1/VIII «Про добровільне приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громад».

Матеріали справи свідчать, що позовна заява подана Громадською організацією "Ошукані українці" в інтересах жителів села Іскрене Шполянського району Черкаської області: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і жителів села Георгіївка Шполянського району Черкаської області: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які звернулись до позивача із колективним зверненням, в якому просили з захистити їх права (65-66).

Згідно частини 1 статті 36 Конституції України, громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Частиною першою статті 1 Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VI "Про громадські об`єднання" (далі - Закон №4572-VI) визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Пунктом 2 частини першої статті 11 Закону №4572-VI передбачено, що статут громадського об`єднання має містити відомості про мету (цілі) та напрями його діяльності.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 21 Закону №4572-VI, для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013, громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається з пункту 2.4.2 Статуту Громадської організації "Ошукані українці", затвердженого рішенням установчих зборів засновників громадської організації «Ошукані українці» від 24 січня 2020 року, для досягнення своєї мети та виконання статутних завдань громадська організація у встановленому чинним законодавством порядку має право, зокрема, представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів чи інших осіб у будь-яких органах державної влади, в тому числі судах, правоохоронних органах, у органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 2.2 Статуту Громадської організації "Ошукані українці", основними напрямами діяльності Організації є, в тому числі, сприяння у наданні правової допомоги громадянам у галузі правозахисного законодавства та забезпеченню рівних можливостей громадян.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказаними положеннями Статуту Громадської організації "Ошукані українці" надано право позивачу звертатися до суду з метою захисту інтересів інших осіб, в тому числі, які не є членами громадської організації.

Отже, захист порушених прав та інтересах жителів сіл Іскрене та Георгіївка Шполянського району Черкаської області є достатньою підставою для звернення позивача до суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що, оскільки, йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обгрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже, у цьому випадку, суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не зазначено про поважність неможливості реалізації жителів села Іскрене та жителів села Георгіївка щодо самостійного звернення до суду із аналогічним позовом, колегія суддів вважає необгрунтованими, так як, законом передбачена можливість звернення до суду громадських організацій за захистом прав, свобод та інтересів інших осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Приписами ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 320, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Ошукані українці" задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Горяйнов А.М.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020 року