Справа № 300/597/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/597/20 пров. № А/857/6073/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у м. Івано-Франківську суддею Шумеєм М.В.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в справі № 300/597/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) щодо виплати йому пенсії з обмеженням її максимального розміру до виплати, починаючи з 07.08.2017, та зобов`язати виплатити без її обмеження максимальним розміром, починаючи з 07.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач при перерахунку його пенсії з 07.08.2017 обмежив її максимальний розмір десятьма прожитковими мінімумами. На його звернення щодо виплати пенсії без вищевказаних обмежень, відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на частину третю статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». З цією відмовою він не згідний, оскільки пенсія йому призначена 07.08.2002 і відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI ці обмеження не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності вказаного Закону.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не врахував, що він набув право на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 07.08.2002, а тому він має право на всі пільги, які передбачені для військовослужбовців, незалежно від того, за яким Законом він отримує пенсію надалі.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало відзив на цю апеляційну скаргу, у якому вказало, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що пенсія позивачу призначена з 07.08.2017 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», а тому вона не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 07.08.2002 отримував пенсію за віком; з 01.01.2010 - відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а з 07.08.2017 на виконання рішення суду відповідач перерахував позивачу розмір пенсії, проте обмежив її розмір десятьма прожитковими мінімумами.

Позивач подав до пенсійного органу заяву від 29.01.2020 про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром (а.с. 10).

Відповідач листом № 255-158/Г-03/8-0900/20 від 20.02.2020 фактично відмовив у задоволені заяви позивача, повідомивши про те, що з 01.12.2019 виплата пенсії проводиться в розмірі десяти прожиткових мінімумів, для осіб які втратили працездатність, в загальній сумі 16 380,00 грн.

Вважаючи таку відмову відповідача неправомірною, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що позивачу призначено (перераховано) пенсію з 07.08.2017 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Цей факт не є спірним та зазначений позивачем у своїй позовній заяві. Тому твердження позивача, що відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI ці обмеження не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності вказаного Закону, тобто до 01.10.2011, є безпідставними, оскільки позивач оскаржує розмір пенсії призначеної (перерахованої) після набрання чинності цього закону, а саме - 07.08.2017.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі також - Закон № 1058) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Зазначені законодавчі норми викладені в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року, який набув чинності з 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону № 1058 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з 08.08.2002.

З 01.01.2010 його переведено на пенсію по інвалідності 2 групи, як особі, віднесеної до категорії 1 відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Богородчанського районного суду № 2а-127/2010 від 22.04.2010 та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.07.2010 у справі № 22-ц-1852/2010 ОСОБА_1 перераховано з 01.01.2010 основну та додаткову пенсії, як інваліду 2 групи, захворювання якого пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Станом на 01.10.2011, на момент набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пенсія по інвалідності в розмірі фактичних збитків виплачувалась в сумі 8457,89 грн за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.07.2012 позивача за його заявою було переведено на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». Цей вид пенсії позивач отримував по 31.07.2013.

З 01.08.2013 позивач перейшов на пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 у справі № 876/7127/14 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію як інваліду 2 групи відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 по 31.07.2014, з урахуванням виплачених сум.

З 07.08.2017 проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 - обчислено згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки та з урахуванням коефіцієнта заробітної плати 5,6.

На цей час розмір пенсії ОСОБА_1 , обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішень суду з урахуванням страхового стажу 39 років 05 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,39417), середньомісячного заробітку 24 664,36 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії - 5,6).

Виплата пенсії проводиться в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, зокрема з 01.07.2020 в сумі 17 120,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження позивача, що на нього не поширюються обмеження є безпідставними, оскільки він отримує пенсію, перераховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, розмір його перерахованої пенсії не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів.

З цих же підстав не підлягають застосуванню положення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016, оскільки таке безпосередньо стосується Закону № 2262 та поширювалось щодо обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що звуження змісту та обсягу прав позивача, при застосуванні обмеження до пенсії позивача допущено не було, оскільки станом на 01.10.2011, тобто на момент набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пенсія по позивачу виплачувалась в сумі 8457,89 грн, при здійсненні всіх перерахунків розмір її збільшувався і з 01.07.2020 складає 17 120,00 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 300/597/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
Т. І. Шинкар
Постанова складена у повному обсязі 02 жовтня 2020 року.