Справа № 753/7074/20
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7074/20
провадження № 2-а/753/273/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Кривецького Євгена Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Кривецького Євгена Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

10.09.2020 вказана адміністративна справа передана до провадження судді Комаревцевій Л.В.

Позивач за змістом заявленого позову вказує, що згідно постанови інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Кривецького Євгена Олексійовича від 11.03.2020 ОСОБА_1 01.02.2020 о 21 год. 10 хв. по вул. Урлівська, 24 в м. Києві керував автомобілем «Volkswagen Crafter» державний номер НОМЕР_1 без чинного договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, чим порушив ПДР України, тим самим скоївши правопорушення за ч.1 чт. 126 КпАПУ.

Адміністративний позов мотивований тим, що обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим просить суд визнати дії відповідача щодо винесення постанови протиправними та скасувати дану постанову.

Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрито спрощене провадження по справі без повідомлення осіб.

30.09.2020 відповідачем надано відзив на позов. Відповідач вказує, що твердження Позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до Постанови 01.03.2020 о 21 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Урлівська, 24, Позивач керував транспортним засобом Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_2 без чинного договору ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. 2.1.Г ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП. Внаслідок чого Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

П. 2.1.Г ПДР зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями статті 53 Закону № 1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Разом з тим, 01.02.2020 о 21 год. 10 хв. позивач в м. Києві по вул. Урлівська, 24 здійснив дорожньо-транспортну пригоду та зник з місця ДТП. Відповідач опрацьовуючи матеріали ДТП направив позивачу запрошення на прибуття до управління поліції для встановлення обставин ДТП. Позивач на запрошення не з`явився, відтак матеріали були оформлені за здобутими доказами. Крім того, під час перевірки сервісу МТСБУ відповідачем встановлено відсутність у позивача чинного договору ОСЦПВВНТЗ.

Зважаючи на обставини, викладені у відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови 01.03.2020 о 21 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Урлівська, 24, Позивач керував транспортним засобом Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_2 без чинного договору ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. 2.1.Г ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП. Внаслідок чого Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»).

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страхового сертифіката «Зелена карта») про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язково страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач зазначив, що даного правопорушення не здійснював та не порушував вимоги п. 2.1 ПДР України, оскільки він є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України. При цьому прийняття оскаржуваної постанови відбувалось без участі позивача, тому останній був позбавлений надати докази своєї невинуватості.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , то на момент прийняття оскаржуваної постанови за законом був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП України, а саме порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Між тим, відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 126, 247, 251, 268, 283, 284, 287- 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 90, 229, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Кривецького Євгена Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №687696 інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Кривецького Євгена Олексійовича від 11.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАПУ, провадження у справі - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 05.10.2020

Суддя Комаревцева Л.В.