Справа № 953/23372/19
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року К иївський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просить скасувати постанову № 2068/80700/19 від 12.11.2019 р. по справі про порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 508043, 79 грн. за порушення ст. 485 МК України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що автомобіль FORD FOCUS р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 був ввезений на митну територію Укроаїни 02.10.2017року громадянкою республіки Білорусь ОСОБА_2 в митному режимі тимчасове ввезення з метою особистого користування на строк до 1 року. Тобто саме у особи, яка здійснила ввіз автомобілю, а саме ОСОБА_2 , виникли правовідносини, які регламентуються Митним кодексом щодо сплати митних платежів, а тому позивач не підпадає під жодний критерій суб`єктногго складу осіб, які повинні сплачувати митні платежі. Також позивач посилається на додаток С до Конвенції про тимчасове ввезення, відповідно до якої транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами,які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Згідно постанови від 12.11.2019року №2068/80700/19 ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме, використовував транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, к зв`язку з якими було надано такі пільги, в наслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 585750,21 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2019року до УПМП та МВ Харківської митниці ДФС з Управління патрульної поліції у Харківській області надійшло повідомлення про протиправне використання ОСОБА_1 на митній території України транспортного засобу FORD FOCUS р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який керуючи ним був учасником ДТП, що відбулось 07.01.2018року у м. Харків вул.. Шевченка 142-А. Згідно бази даних обліку транспортних засобів автомобіль FORD FOCUS р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 ( країна реєстрації Литва) був ввезений на митну територію України громадянкою республіки Білорусь ОСОБА_2 02.10.2017року з метою особистого користування в митному режимі « тимчасове ввезення до 1 року».

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, зокрема позивачу інкриміновано використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

За змістом статті 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до пункту 2) частини першої статті 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Статтею 111 Митного кодексу України встановлено, що іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус іноземних товарів.

За змістом пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом г) пункту 30.9 цієї ж статті Податкового кодексу України встановлено, що податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Сукупний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що використання транспортного засобу особистого користування (який є товаром в розумінні пункту 57) частини першої статті 4 Митного кодексу України), іншою особою, крім тієї, яка здійснила ввезення такого транспортного засобу (тобто здійснила поміщення його в режим «тимчасового ввезення» і є відповідальною за його дотримання), становить порушення режиму тимчасового ввезення, яке, зокрема виявляється у використанні відповідного товару в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано пільги щодо оподаткування.

При цьому, суб`єктом відповідальності за таке протиправне використання товару (транспортного засобу особистого користування) є особа, яка здійснює таке використання.

Доводи позивача про те, що він не є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні позивачем суті правопорушення і характеру спірних правовідносин (позиція ВС викладена у постанові від 18.12.2018року №295/16296/16-а).

Стосовно посилання позивача на ст..7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення суд зазначає наступне.

Згідно п.b ст..7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, до якої приєдналась Україна та яка набрала чингсті на теріторії України 22.09.2004року-транспортні засоби приватного використання можуть

використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

В матеріалах справи міститься довіреність якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1 керувати, володіти та розпоряджатись автомобілем FORD FOCUS р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , тоді як згідно даними журналу пункту пропуску зазначений автомобіль був ввезений на територію України з метою особистого користування в режимі тимчасове ввезення до 1 року громадянкою ОСОБА_2 .

Тобто відсутні оставини, за наявності яких використання тимчасово ввезених транспортних засобів третіми особами було б правомірним.

Таким чином, посилання позивача на положення Конвенції є безпідставними також і з огляду на те, що в ході розгляду справи ним не було надано жодного доказу того, що, використовуючи вказаний транспортний засіб, позивач діяв від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення, який ввіз автомобіль на територію України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без відповідного митного оформлення при передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише володілець товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб). Тобто, коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за вчинення цього правопорушення, не обмежено лише тими особами, які отримали податкові пільги в ході митного оформлення товару.

Тому, доводи позивача про те, що правопорушником згідно норми статті 485 МК України може бути лише особа, якій надавались такі пільги, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 0703 від 26.07.2019року середня ринкова вартість автомобілю FORD FOCUS р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 станом на 07.01.2018року складала 25695,26 грн.

Відповідно до службової записки заступника начальника УАМП та МТР В. Бривко від 07.11.2019року та наданого розрахунку загальна сума недоборів митних платежів, що підлягає сплаті становить 169347,93 грн.

Отже, порядок визначення митної вартості транспортного засобу у даній справі для цілей застосування санкції ст. 485 Митного кодексу України відповідає вимогам ст. 62 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судовому засіданні надав на підтвердження своєї позиції докази на підтвердження обґрунтованості складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та недоведеності доводів позивача.

Доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані доказами, наданими відповідачем.

Таким чином, перевіривши правомірність висновків відповідача щодо порушення позивачем митних правил, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 76, 77, 90, 123, 241- 250, 286 КАС, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби ( м. Харків вул.. Короленка 16-Б) про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна