Справа № 520/4406/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

01 жовтня 2020 р. № 520/4406/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - Орлова О.В., Тимошенка В.М.,

представника відповідача 1 - Биковченко Н.І.,

представника відповідача 2, 4 - Кундельського В.І.,

представника відповідача 3 - Дубаневич О.З.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду та заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки Харківського управління, Національного агентства з питань запобігання корупції, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області у не повідомленні Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки;

- зобов`язати Національну поліцію України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей;

- зобов`язати третю особу Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомості від 10.12.2019 відносно ОСОБА_1 внесені на підставі рішення Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 справа №953/17271/19;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, відповідно до якої зазначив, у позовній заяві позивач також просив поновити йому строк звернення до суду, зазначивши, що ним не пропущено строк передбачений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позовна вимога щодо зобов`язання Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 є способом поновлення права позивача, шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Оскільки саме дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей і бездіяльність Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області у не повідомленні Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки і призвели до того, що позивача притягнуто до відповідальності у вигляді прийняття спірного наказу та звільнення зі служби. Таким чином, позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду із позовом в частині зобов`язання Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки про підстави для прийняття такого наказу, ОСОБА_2 дізнався лише з листа Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.03.2020.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області надав до суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 в частині зобов`язання Національну поліцію України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку із пропуском строків звернення до суду.

У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали зазначене клопотання та просили суд поновити строк звернення до суду із зазначеним позовом.

Представник відповідача 1 проти задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду заперечував та просив суд позовну заяву ОСОБА_1 в частині оскарження наказу без розгляду.

Представник відповідача 2 та 4 проти задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду заперечував.

Представник відповідача 3 проти задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду заперечував.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, предметом розгляду даної справи зокрема є зобов`язання Національну поліцію України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 .

Таким чином, спірні правовідносини виникли з приводу проходження і звільнення з публічної служби ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи предмет спору, в даному випадку мають застосовуються приписи частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто місячний строк для звернення до суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що підставою для прийняття спірного наказу №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби стало рішення суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією або кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Так, передумовою для винесення наказу стали дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління щодо проведення перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей, які і оскаржує позивач у даному позові.

Судом встановлено, що 03.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із інформаційним запитом про надання інформації щодо того, чи направлялось Національною поліцією України Головного управління Національної поліції в Харківській області письмове повідомлення про вчинення громадянином ОСОБА_1 корупційних дій до Національного агентства з питань запобігання корупції.

Листом 10.03.2020 № 31зі/119/05/12-2020 Головне управління Національної поліції в Харківській області повідомило позивача про те, що не інформувало НАЗК щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки вказані відомості надійшли від спеціального суб`єкта - Харківського управління ДВБ НПУ.

Таким чином, позивачу стало відомо про підстави для прийняття оскаржуваного наказу та підстави для його скасування 10.03.2020, а до суду ОСОБА_1 звернувся 02.04.2020.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Також слід зазначити, що відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд при вирішенні питання про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, згідно з якою право на судовий захист, є важливішим, ніж встановлені державою процесуальні особливості реалізації ним цього права.

Згідно правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.1975), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення "Guerin v. France" від 29.07.1998) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain" від 28.10.1998).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Іліан проти Туреччини" наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, визначений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, із позовними вимогами в частині визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області у не повідомленні Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки та визнання неправомірними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей, оскільки про порушення своїх прав позивачу стало із листа Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.03.2020 № 31зі/119/05/12-2020.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає клопотання позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання відповідача таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 121, 122, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду - залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом по адміністративній справі 520/4406/2020 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки Харківського управління, Національного агентства з питань запобігання корупції, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя С.О.Чудних