Справа № 640/10852/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Київ № 640/10852/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про скасування індивідуального акту,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №412 від 19.03.2019р. про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що провадження у справі, за результатами розгляду якої прийнято спірне розпорядження, розпочато за відсутності для цього правових підстав, а саме: за відсутності виявлення факту порушення порядку укладення кредитних договорів, опису цих фактів в акті, документів та інших доказів, що підтверджують факт порушення до акту. Крім того, у позовній заяві наголошено на тому, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, порушено строки складення акту про правопорушення, строк його надіслання позивачу та строк надіслання рішення про результати розгляду справи про правопорушення, а оскаржуваним розпорядженням не визначено яким саме чином порушення має бути усунуто.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 року відкрито провадження у справі №640/10852/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що фактично ТОВ «Мілоан» надало фінансову послугу позичальникам не на підставі договору, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, істотною умовою якого є його підписання сторонами. У той же час, за твердженням представника відповідача, додані до позовної заяви роздруківки із сайту не підтверджують наявність належного акцепту позичальників, а саме: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», або заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Натомість, викладені позивачем обставини, у тому числі і стосовно укладення електронних договорів із позичальниками та їх підписання позичальниками електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у вигляді цифрової послідовності), а також перерахування позивачем, відповідно до договорів, на особові банківські рахунки позичальників грошових коштів не тільки не заперечуються відповідачем, але й визнаються ним, про що вказано у відзиві. Представником відповідача також зауважено, що акт про правопорушення товариство отримало у строки, встановлені п. 4.10 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 20.11.2012 №2319. На додаток, у відзиві вказано, що в оскаржуваному розпорядженні зазначена вимога усунути порушення, при цьому, спосіб усунення такого порушення не визначено, що дає можливість позивачу обрати спосіб виконання розпорядження на власний розсуд у межах чинного законодавства.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що договори, перелічені у розпорядженні, підписані позичальниками електронним підписами одноразовими ідентифікаторами, які відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

Разом з тим, від представника Нацкомфінпослуг, надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому зазначає, що твердження позивача, що оскаржуване розпорядження про застосування заходу впливу не може ґрунтуватися на порушенні, яке полягає у тому, що позичальники при підписанні договору використовували цифрові одноразові ідентифікатори, оскільки факт вчинення такого правопорушення не встановлений актом про правопорушення, а тому відносно нього провадження у справі про правопорушення не здійснювалось не відповідає дійсним обставинам, оскільки позивачем договір в установленому законодавством порядку укладено не було чим порушено вимоги частини першої статті 6 ЗУ №2664, відповідно до якої фінансові послуги надаються суб`єктам господарювання на підставі договору, що і було зазначено в розпорядженні.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення, згідно з якими, доводи представника позивача про те, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) була надана у відповідності до вимог абз. 2 та 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерція», не підтверджується жодним доказом, а також суперечить Правилам, укладеним договорам з позичальниками та наданими представником позивача поясненнями.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.04.2019р. Позивач отримав лист №2106/15-8 від 02.04.2019р. з розпорядженням Нацкомфінпослуг №412 від 19.03.2019р. про застосування заходу впливу.

Позивач вважає вказане розпорядження протиправним і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Мотивуючи застосування заходів впливу відповідач у розпорядженні зазначає «однак, порядок акцептування пропозиції (оферти) ТОВ «МІЛОАН» гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , та гр. ОСОБА_7 , а саме: використання позичальником коштів (переказ, зняття готівки. тощо) отриманих від ТОВ «МІЛОАН», не відповідає частині шостій статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно з якою відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана одним із наступних способів: шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.».

Зазначений висновок було зроблено на підставі акту про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг №160/15-4/15 від 21.02.2019р., за підсумками розгляду якого відповідачем було складено спірне розпорядження.

В акті зазначено, що «відповідно до п.5.3 Правил надання фінансових кредитів та п.6.2 кредитних договорів вбачається про обрання Товариством, в його інформаційно-телекомунікаційній системі порядку акцептування пропозиції укласти електронний договір, визначеного абзацом третім частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон)».

19.03.2019р. позивачем надано до канцелярії відповідача пояснення (заперечення) №232/18-03 від 18.03.2019р. до акту про правопорушення, в яких зазначив, що Правила та кредитні договори передбачають можливість укладення кредитного договору як у формі вчинення дій, так і у письмовій формі. Перелічені в акті кредитні договори укладені у письмовій формі через підписання електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, що підтверджується наданими документами та інформацією на вимоги відповідача, що передували складанню акту та в повній мірі відповідає вимогам Закону «Про електронну комерцію».

09.04.2019р. позивач, спираючись на вказані обставини, подав до відповідача повідомлення про усунення порушення законодавства про фінансові послуги №365/09-04, в якому просив відповідача повідомити про усунення позивачем порушень законодавства про фінансові послуги та виконання спірного розпорядження.

У відповідь, позивач отримав лист №3338/15-8 від 11.05.2019р. в якому відповідач повідомляв, що розглянув лист позивача (повідомлення про усунення порушення) та у зв`язку з невиконанням спірного розпорядження ним було складено акт про правопорушення №685/15-4/14 від 10.05.2019р. яким розпочато провадження у справі про правопорушення, яке полягає у невиконанні позивачем спірного розпорядження.

Вважаючи вказане розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1.3 розділу I Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319 (надалі - Положення №2319), метою цього Положення є врегулювання правовідносин, пов`язаних із складанням уповноваженими та посадовими особами Нацкомфінпослуг документів про порушення законодавства про фінансові послуги застосуванням Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; захистом прав учасників ринків фінансових послуг під час застосування Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; оскарженням рішень Нацкомфінпослуг або уповноважених осіб Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу.

Нормами п. 1.5 розділу I Положення № 2319, передбачено, що Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Відповідно до п. 1.11 розділу I Положення № 2319, посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

Згідно з абз. 1, 2 п. 4.2 розд. IV Положення № 2319, виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта. Акт про правопорушення, складений посадовою особою Нацкомфінпослуг, повинен містити документи, дані та інформацію, які підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги. Такі документи, дані та інформація долучаються до акта про правопорушення.

Положеннями ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 Цивільного кодексу України, визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Слід звернути увагу на те, що Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством.

Також, приписами ст. 12 даного Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. ст. 1054, 1055 ЦК України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст. 1054, 1055 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 642 Цивільного кодексу України, особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Нормами ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається зі змісту акту про правопорушення, вчинені ТОВ «Мілоан» на ринку фінансових послуг, від 21.02.2019 №160/15-4/15, ТОВ «Мілоан» 13.11.2018 (платіжне доручення №18005378) перерахувало на особовий рахунок гр. ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., 27.11.2018 (платіжне доручення №19334839) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., 20.08.2018 (платіжне доручення №10710517) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2 000,00 грн., 23.08.2018 (платіжне доручення №10922104) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 000,00 грн., 30.08.2018 (платіжне доручення №11441683) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6 000,00 грн., 15.11.2018 (платіжне доручення №18201981) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., 07.08.2018 (платіжне доручення №9750497) перерахувало на особовий банківський рахунок гр. ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3 000,00 грн.

Крім того, що під час проведення перевірки, відповідачем не встановлено обставин повернення позичальниками позикодавцю відповідних коштів, як помилково отриманих, що свідчить про те, що сторони даного договору виявили волю на його укладання та скористались результатами його укладання, без застережень про відсутність підстав для його укладання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що акцепт пропозиції, у силу норм ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», визначає три способи надання особою, якій була адресована пропозиція укласти електронний договір, відповіді про її прийняття (акцепт), а саме: можливий не тільки шляхом заповнення формуляра заяви (форми), а й також шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею та надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

При цьому, відповідний вид договорів підлягає укладенню виключно у письмовій формі, а, отже, він може бути підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідна дія з приводу чого є складовою у послідовності способу прийняття пропозиції укласти електронний договір на он-лайн сервісі позивача.

Під час розгляду даної справи представником позивача надано суду хронологію дій щодо укладення вказаних вище договорів, у відповідності до якої на завершальному етапі заявник підтвердив намір укласти договір та перейшов до сторінки підписання, після чого заявнику відправлено смс повідомлення з кодом підписання кредитного договору, кредитний договір підписано заявником одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті, а друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті заявника з іншою інформацією по кредиту та кредитні кошти перераховано на карту заявника.

На підтвердження укладення спірних договорів представником позивача також надано до суду інформацію (роздруківки) з електронного файлу, що підтверджує підписання останніх.

З огляду на викладене вбачається, що кредитні договори від 13.11.2018 №567385, від 27.11.2018 №801645, від 20.08.2018 №359526, від 23.08.2018 №300572, від 30.08.2018 №634250, від 15.11.2018 №178028, від 07.08.2018 №790296 з боку позичальників - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - підписані за допомогою одноразових ідентифікаторів, що не заперечується сторонами, що відповідає положенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, суд дійшов до висновку, що прийняття пропозиції від ТОВ «Мілоан» укласти електронний договір (акцепт) гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 здійснене шляхом введення отриманого коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу з надання онлайн позик ТОВ «Мілоан» відбулось у відповідності до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що, у свою чергу, виключає необхідність заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, та свідчить на користь помилковості доводів відповідача про надання позивачем фінансової послуги з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як наслідок, розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, від 19.03.2019 №412 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог, наведеного не спростовують, а протилежного не доводять.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 16.04.2019 №437, який і підлягає присудженню на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, про скасування індивідуального акту - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №412 від 19.03.2019р. про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан».

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. (однієї тисячі дев`ятисот двадцяти однієї грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 3).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур