Справа № 352/290/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 352/290/20 пров. № А/857/9588/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Хоминець М.М.; дата складення рішення у повному обсязі 06.07.2020) в справі № 352/290/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Дерда Назара Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із цим позовом та просив:

- визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Дерда Назара Васильовича при винесенні постанови серії ЕАК № 2044928 від 30.01.2020.

- скасувати постанову серії ЕАК № 2044928 від 30.01.2020, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн за порушення вимог частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він розпочав рух на перехресті на зелене миготливе світло та з урахуванням дорожньої обстановки не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, тому він продовжив рух далі на жовте світло світлофора, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає вимогам пункту 8.11 ПДР України.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не дослідив належним чином докази, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 30.01.2020 інспектор 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Дерда Н.В. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 30.01.2020 о 15 год. 05 хв. у м. Івано-Франківську на вул. Тисменицькій, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що постанова про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до обставин, викладених в ній, фактичних обставин справи та з дотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення; вина позивача доведена, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Як видно з матеріалів справи, адміністративний позов заявлено та задоволено до інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Дерда Н.В., тобто до неналежного відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином з наведених норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.

Враховуючи те, що судом першої інстанції за правилами статті 48 КАС України заміну первинного відповідача на належного не здійснено, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести таку заміну, то наявні підстави для відмови у задоволенні позову з підстав його заявлення до неналежного відповідача.

Проте, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з інших мотивів.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.229, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року в адміністративній справі № 352/290/20 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Л. Я. Гудим
Постанова складена у повному обсязі 05 жовтня 2020 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду