Справа № 820/2892/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 р.Справа № 820/2892/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 03.08.20 по справі № 820/2892/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Холодногірського відділу поліції ГУНП у Харківській області протиправною, що полягає у: не розгляді звернень позивача та не наданні йому обґрунтованих відповідей; у не вжитті негайних заходів реагування стосовно затримання злочинців; у не повідомленні йому, було закрито кримінальне провадження №0004405; у не своєчасному визнанні позивача потерпілою особою по кримінальному провадженню №0004405; у не своєчасному внесенні заяви позивача до ЄРДР про погрози вбивства та фізичної розправи на його адресу з боку ОСОБА_2

- визнати бездіяльність Головного Управління Національної поліції у Харківській області протиправною, щодо не розгляду звернень позивача; щодо не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненнях позивача; щодо не проведення відповідної перевірки, службового розслідування по обставинам, викладеним у зверненнях позивача; щодо не надання позивачу відповіді на електронне звернення від 01 лютого 2017 року Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області;

- зобов`язати відповідачів: Головне Управління Національної поліції у Харківській області та Холодногірський відділ поліції ГУ НП у Харківській області: - розглянути усі звернення позивача; провести службове розслідування по обставинам, викладеним у зверненнях позивача; надати позивачу обґрунтовані відповіді на всі його звернення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу ХОАС від 23.04.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 20.05.2020 касаційну скаргу позивача задоволено, ухвалу ХОАС від 23.04.2018 та постанову ХААС від 07.06.2018 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до ХОАС.

Під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд зазначив, що при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження в справі суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не дослідив зміст звернень позивача, на які він посилається у позові, та не з`ясував в якому порядку вони були подані, в порядку Закону України «Про звернення громадян» чи в порядку Кримінального процесуального кодексу України в межах кримінального провадження.

Спірною ухвалою від 03.08.2020 р. провадження у справі було закрито.

Підставою для закриття провадження стало те, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи у іншому складі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на те, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі є безпідставними, оскільки ним фактично заявляються вимоги про встановлення протиправності дій державних органів, а тому його заява має розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Звертає увагу суду, що перелік питань до відповідачів не підпадає під дію КПК України, а підпадає під дію Закону України «Про звернення громадян»

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що на позивача було здійснено напад, та за фактом побиття поліцією відкрито кримінальне провадження №0004405. Внаслідок побиття позивач перебував на лікарняному майже чотири місяці з тілесними ушкодженнями середньої тяжкості. На електронну адресу позивача почали надходити погрози вбивства та фізичної розправи, у зв`язку з чим останній просив відповідачів відкрити кримінальне провадження за ст. ст. 126, 129 КК України, однак, звернення ОСОБА_1 не розглянуто.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно зі статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Під час досудового розслідування потерпілий має право: на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Суд зазначає, що в позовній заяві позивач посилається на те, що він звертався 01.02.2017 р. до відповідачів в порядку ч.6 ст.5 Закону України «Про звернення громадян»; також звертався неодноразово протягом 2017 року та 13.03.2018 року.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що:

- 13.12.2016 р. до Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 про нанесення йому тілесних ушкоджень. 14.12.2016 р. дана заява була внесена до ЄРДР за №0004405.

-17.01.2017 р., 01.02.2017 р., 06.02.2017 р. ОСОБА_1 звертався до Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою, в якій просив порушити кримінальне провадження за ст. 126, 129 Кримінального кодексу України відносно генерального директора ТОВ «Завод «Рапід»; допомогти отримати заборгованість по зарплаті; встановити ІР адреси погроз. (т.2 а.с.141, 154-157). ГУ НП в Харківській області було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 , в якій зазначено, що відомості, викладені у зверненнях стосовно ОСОБА_2 , перевірялись слідчим в рамках проведення СВ Холодногірського ВП ГУ НП в області досудового розслідування кримінального провадження №0004405, у якому ОСОБА_1 визнано потерпілим. Зазначено, що з метою ретельної перевірки викладених доводів, звернення ОСОБА_1 зі скаргою на працівників Холодногірського ВП від 17.01.2017 р. спрямовано до Холодногірського ВП ГУ НП в області. (т.2 а.с.135-136)

- 05.03.2017 р., 27.03.2017 р. позивач звертався, зокрема, до ГУ НП в Харківській області, з приводу неправомірних дій з боку директора ТОВ «Завод «Рапід» ОСОБА_2 та притягнення його до кримінальної відповідальності. (т.2 а.с.47, 163-164) ГУ НП в Харківській області було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 (т.2 а.с.159)

- 13.03.2017 р. та від 10.05.2017 р. позивачем подані до Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області клопотання про винесення мотивованої постанови, відповідно до ст. 110 Кримінального кодексу України, та проведення слідчих дій щодо нападу на нього, повідомлення про стан кримінального провадження №0004405, яке відкрито за фактом нападу та побиття ОСОБА_1 , та надання витягу з ЄРДР. (т.2 а.с.169). Холодногірським відділом поліції надано відповідь про розгляд клопотання ОСОБА_1 (т.2 а.с.170)

- 24.05.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до СВ Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області з заявою про відкриття кримінального провадження, та невідкладну реєстрацію заяви про вчинення злочину за ознаками ст.129, 350 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2 а.с.171). СВ Холодногірського відділу поліції надано відповідь, в якій зазначено, що дана заява приєднана до матеріалів кримінального провадження №0004405. (т.2 а.с.172). Також позивач 24.05.2017 року звернувся до Начальника Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області з клопотанням про зобов`язання слідчого ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10.05.2017 р. та надати письмову відповідь. (т.2 а.с.173). Відповідачем також надано відповідь про розгляд зазначеного клопотання та вручення його ОСОБА_1 (т.2 а.с.174)

- 02.06.2017 р. та 29.06.2017 р. ОСОБА_1 звертався до Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області, з приводу неправомірних дій з боку слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0004405 та з інших, пов`язаних з цим питань. (т.2 а.с.86) Слідчим управлінням ГУ НП у Харківській області на зазначені звернення повідомлено про те, що всі клопотання слідчим Холодногірського ВП ОСОБА_3 розглянуті та направленні на адресу ОСОБА_1 . Також зазначено, що порушення законності працівниками поліції та внесення відомостей до ЄРДР відносно працівників поліції належить до компетенції органів прокуратури. (т.2 а.с.115-116)

- 13.03.2018 р. позивач звернувся до Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області з клопотанням, в якому просив, зокрема, розглянути клопотання від 10.05.2017 р. шляхом винесення вмотивованої постанови, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст.110 КПК України, а також провести слідчі дії. (т.2 а.с.60-61). Дане клопотання було долучено до матеріалів кримінального провадження №0004405 від 13.12.2016 року, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 28.03.2018 року.(т.2 а.с.186)

- 23.07.2018 р. позивач звернувся з клопотанням до Слідчого Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, в якому просив повідомити про: які саме відеокамери спостереження досліджувались та коли; які саме фрагменти відеозаписів злочину вилучено; місця розташування відеокамер; терміни зберігання відеозаписів; та докази, якими це підтверджується. Крім того просив надати завірену копію висновку повторної судово-медичної експертизи про ступень та тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (т.2 а.с.187) У відповіді на клопотання ОСОБА_1 зазначено, що Слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області неодноразово надаються доручення в порядку ст. 40 КПК України відповідному підрозділу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, щодо встановлення наявності камер відеоспостереження прилеглої території, де було скоєно кримінальне правопорушення, встановити можливих свідків даної події, встановити осіб причетних до даної події. Однак позитивного результату отримано не було. (т.2 а.с.188)

Як встановлено судом, позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідачів щодо не розгляду його заяв щодо стану кримінального провадження №0004405 за фактом його побиття та відкриття кримінального провадження за ст. ст. 126, 129 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Суд зазначає, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, встановлений параграфом 1 глави 26 Кримінально процесуального кодексу України.

У постанові Верховного Суду у справі №640/2265/19 від 13.02.2020 р. висловлено висновок, який полягає у тому, що оскільки розгляд оскаржуваних дій врегульовано нормами КПК України, то і оскарження таких дій повинно здійснюватися відповідно до норм КПК України.

Дослідивши зазначені вище клопотання та заяви позивача, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не має публічних прав та публічних інтересів, захист яких повинен відбуватись у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що "фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)".

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття "судом, встановленим законом", суд, з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках іншого судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції відносно цих спірних правовідносин.

Відповідно п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Положеннями ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано закрив провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року по справі № 520/2892/2018 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року по справі № 820/2892/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 06.10.2020 року