Справа № 697/680/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/680/20 Суддя (судді) першої інстанції: Льон О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В Л Е Н О

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2020року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а спірна постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Також, вказує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на доводах позивача та вказано, що відповідач а правом подання відзиву не скористався, проте, строк на подачу відзиву в

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою серії ЕАК №2344128 від 05.04.2020 винесеної лейтенантом поліції, інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Драгуном О.В., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що 05.04.2020 о 14 год. 51 хв. в с. Благодатне на а/д Н16 11 км 700м керуючи транспортним засобом «КІА SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год та перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 23 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TPUCAM 000340, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке інспектор поліції вважав встановленим у постанові серії ЕАК № 2344128, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Відповідно до п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування" знаки 5.45 "Початок населеного пункту" і 5.46 "Кінець населеного пункту" повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Таким чином, знак 5.45 встановлюється виключно при початку населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до суду першої інстанції є безпідставними, оскільки, при винесенні ухвали про відкриття провадження від 14.04.2020 року суд надав відповідачу термін на подачу відзиву 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали.

Проте, колегія суддів, зазначає, що на день постановлення рішення по справі 24.04.2020 року, десятиденний термін відповідача не закінчився, оскільки, копію ухвали отримано відповідачем 17.04.2020 року.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів, вважає за можливе дослідити докази надані відповідачем з відзивом, а саме ДВД диск з фото та відеозаписом, та долучені фото з приладу TruCAM, фото дорожніх знаків. Розташованих в с. Благодатне з яких вбачається, що порушення швидкості позивача зафіксовано на відеозапису та фото з приладу TruCAM.

Також, вбачається , що інспектор звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився та проінформував про вищезазначене правопорушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП

З відеозапису не вбачається, що позивач заявляв клопотання про виклик адвоката чи законного представника.

Посилання представника позивача на те, що прилад TruCAM 000340 не опломбований або не має повірочного тавра спростовується наступним.

Відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17851 від 19.12.2019 лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 з серійним номером ТС000340 є придатним для використання.

Також, можливість використання виробу TruCAM LTI 20/20 підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до Свідоцтва про повірку № 22-01/17851 від 19.12.2019 та чинного до 19.12.2020, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 з серійним номером ТС000340 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Крім того, можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Тобто, покази приладу TruCam оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, відповідач відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Відповідно до п. 5 Загальних положень Порядку функціонування системи фіксації адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі: інформування учасників дорожнього руху про фіксацію (фотозйомку або відеозапис) фактів адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху стаціонарними технічними засобами (приладами контролю) здійснюється не пізніше початку роботи таких технічних засобів (приладів контролю) на визначених місцях (ділянках вулично-дорожньої мережі) шляхом установлення відповідних дорожніх знаків на вулично-дорожній мережі, а також шляхом розміщення відповідних відомостей на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції.

Жодних фактів, які б спростовувати допущене позивачем правопорушення чи свідчили про порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять. У свою чергу, самі лише обставини не зазначення конкретної адреси вчинення порушення правил ПДР в межах с. Благодатне, посилання на норми Конституції України та інших законів України, доказами обґрунтованості позовних вимог визнані бути не можуть.

Викладені позивачем обставини, які суд першої інстанції підтримав, поклавши в основу оскаржуваного рішення, не є такими, що свідчать про порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваної постанови, не вплинули та не могли вплинути на повноту і достовірність встановлення відповідачем обставин справи про адміністративне правопорушення, а отже не відобразилися на правильності висновків про порушення позивачем вимог ПДР.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення пункту 12.4 ПДР є правомірним. У ході апеляційного розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2020 року - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.