Справа № 480/5358/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 р. Справа № 480/5358/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 21.04.20 року по справі № 480/5358/19

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, в якому просив суд:

- зобов`язати ТУ ДСА України в Сумській області надати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 липня 2019, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2007 грн., станом на 01 грудня 2019 року, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Глухівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячне довічне утримання судді у відставці. На звернення до відповідача про надання довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.07.2019, отримав довідки, відповідно до яких станом на 01.07.2019 та 01.12.2019 суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного утримання суддям у відставці, складає 45623,75 грн, у т.ч. посадовий оклад 28815 грн, доплата за вислугу років (50%) 14407,50 грн, а також матеріальна допомога на оздоровлення 2401,25 грн. Вважає такі дії відповідача протиправними та зазначає, що на підставі рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 (справа № 1-7/2018 (4062/15) посадовий оклад судді місцевого суду встановлено у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, що запроваджується поетапно: з 01 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року 15 мінімальних заробітних плат. Отже, з дня набрання чинності вказаним рішенням (з 04.12.2018 р.) посадовий оклад судді місцевого суду встановлено у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" серед іншого установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 гривня, з 1 липня 2007 гривень, з 1 грудня 2102 гривні. На підставі роз`яснень Державної судової адміністрації України від 14.12.2018 р. у зв`язку з ухваленням Рішення КСУ від 04.12.2018 р. та з огляду на те, що положення Закону України N 1774-VIII є чинними, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя місцевого суду повинен отримувати суддівську винагороду, виходячи з посадового окладу 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Разом з тим жодними положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI (відповідно до яких і має обчислюватися суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці) не визначено, що суддівська винагорода обраховується, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого саме на 1 січня календарного року, а тому з 01.07.2019 р. посадовий оклад для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці місцевого суду має становити 30105 грн (2007x15=30105), а з 01.12.2019 р. 31530 грн (2102x15=31530).

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач ТУ ДСА України в Сумській області зазначає, що стаття 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього. Тому з урахуванням положень, які містяться у рішенні Конституційного Суду України від 04.12.2018 р. № 11-р/2018, ТУ ДСА України в Сумській області видано позивачу довідки № 40-911/19 від 02.07.2019 за липень 2019 року та грудень 2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру посадового окладу судді, що складає 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Законодавчо встановлені підстави видавати позивачу іншу довідку із зазначенням інших даних відсутні. Вважає, що порушень вимог чинного законодавства ним не допущено. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що з 03.07.2003 позивач працював на посаді судді Глухівського міського суду, згодом - Глухівського міськрайонного суду. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2017 № 2551/0/15-17 звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Перебуває на обліку в Глухівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячне довічне утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, виданих позивачу, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.07.2019 та 01.12.2019, суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного утримання суддям у відставці, складає 45623,75 грн, у т.ч. посадовий оклад 28815,00 грн, доплата за вислугу років (50%) - 14407,50 грн, а також матеріальна допомога на оздоровлення 2401,25 грн.

Не погодившись зі змістом наданих довідок, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачу довідки є обгрунтованими, складені відповідно до норм чинного законодавства, а підстави для надання позивачу інших довідок із зазначенням інших розрахункових величин для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховучи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон).

Умови та порядок виплати щомісячного грошового утримання суддів, які вийшли у відставку, врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII.

Відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 135 Закону).

Відповідно до п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Оскільки позивач не проходив кваліфікаційне оцінювання, умови, порядок та розмір його щомісячного довічного грошового утримання обчислюється відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону N 192-VIII. За змістом рішення КСУ це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року 15 мінімальних заробітних плат".

Відповідно до п. 3 резолютивної частини вказаного рішення положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому стаття 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI як в редакції рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018 так і в редакції до 04 грудня 2018 року є бланкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього. У зв`язку з цим для визначення розміру мінімальної заробітної плати необхідно звернутися до інших законів, норми яких доповнять ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI і складуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.09.2018 у справі №820/1853/17 (провадження №К/9901/3651/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, у тому числі пункт 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII, яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Отже, у такий спосіб законодавець заборонив застосовувати мінімальну заробітну плату як розрахункову величину для визначення посадових окладів, у тому числі суддів, і, водночас, передбачив, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року (абз. 2 п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII).

У даному випадку з огляду на положення п. 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII довічне грошове утримання позивачу повинно обраховуватися відповідно до ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI, але з урахуванням приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII, тобто з розрахунку 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, розмір якої у 2019 році відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено на рівні 1921,00 грн.

Станом на час розгляду справи положення пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII не визнані неконституційними, дана норма є чинною, відповідно, підлягає застосуванню при формуванні та видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням положень, наведених у рішенні Конституційного Суду України від 04.12.2018 р. № 11-р/2018, Територіальним управлінням ДСА України у Сумській області видано позивачу довідки за липень 2019 року та грудень 2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру посадового окладу судді, що складає 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень вимог чинного законодавства в діях відповідача при видачі позивачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру посадового окладу судді, що складає 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Крім того, алгоритм розрахунку суддівської винагороди є однаковим як за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI так і за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII, відповідно, і розрахункова величина має бути однаковою. За іншого підходу визначення суддівської винагороди матимуть місце ознаки дискримінації та невідповідність меті, закладеній в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII, збільшення суддівської винагороди суддям, що пройшли кваліфікаційне оцінювання.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі № 480/5358/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова