Справа № 280/810/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 280/810/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 (головуючий суддя Татаринов Д.В., повний текст складено 10.04.2020)

у справі № 280/810/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області, просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Запорізькій області від 08 жовтня 2019 року № на суму 7549,40 грн., та № на суму 10 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі висновків Акту фактичної перевірки № №0654/08/01/14/ НОМЕР_1 від 29 серпня 2019 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 08 жовтня 2019 року прийнято податкові повідомлення рішення: № на суму 7549,40 грн., та № на суму 10 000грн. Позивач не погоджується із висновками, викладеними в Акті фактичної перевірки № №0654/08/01/14/ НОМЕР_1 від 29 серпня 2019 року, та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями рішеннями. Вказує, що облік товарних запасів є суто бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку. Вказує, що частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно порушенням встановлено порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей. Первинні бухгалтерські документи надають можливість в повній мірі встановити відомості щодо отриманих позивачем доходів та понесених витрат. У відповідності вимог пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Отже, документами, які підтверджують придбання ФОП ОСОБА_1 товару є: договори поставки, чеки, акти приймання-передачі, видаткові накладні, платіжні доручення, банківські виписки по рахунку, рахунки-фактури, тощо. Зазначені первинні документи дають змогу визначити кількість придбаного та оприбуткованого позивачам товару, а кількість фактично реалізованого товару визначено у Книзі обліку доходів та витрат. Всі первинні документи надавались безпосередньо до Бердянського відділення ГУ ДФС у Запорізькій області. Їх аналіз свідчить, що у підприємця ведеться облік товарних запасів, нестача або залишок відсутні. Вказує, що статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність за реалізацію не облікованих товарів, а не за сам факт їх надлишку чи нестачі. Акт перевірки не містить відомостей про те що надлишок ТМЦ, дійсно існує у сумі 3774,70 грн., був реалізований, та яким чином це могло відбутись. Зазначає, що перевіряючими не врахований той факт, що саме придбання товарів могло відбуватись у різні періоди, зокрема у не перевіряємий період. Вказує, що у підприємця відсутній обов`язок ведення обліку товарних запасів, та разом з тим у ФОП ОСОБА_1 наявні всі первинні документи на товар, з відповідним їх обліком у Книзі обліку доходів і витрат. Крім того, податковим органом не встановлений та не доведений факт реалізації таких товарів, що виключає можливість притягнення його до відповідальності. Також зазначає про те, що Акт перевірки містить зазначення одного алкогольного напою сидр "секс на пляже" на розлив, реалізованого підприємцем, як вважає податковий орган, за ціною нижчою, від установленої мінімальної роздрібної ціни. Однак, у акті перевірки не вказаний код УКТ ЗЕД вказаної товарної позиції. Акт перевірки не містить відомостей, в яку тару був реалізований вказаний напій, а лише містить вказівку на придбання разом з ним, пластикової пляшки 1,5л. Вказане є важливим, оскільки реалізація такого напою здійснюється у різну тару, в тому числі й пластикові стакани місткістю 0,4 л. та 0,45л. Вартість напою також зазначена за 0,5л. Однак реальна кількість напою, та в яку тару він був реалізований, у акті перевірки не зазначена. Також Акт перевірки не містить коду УКТ ЗЕД реалізованого алкогольного напою, тоді як відповідно до абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР безпосереднім об`єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону та відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД, а не за назвою в документах суб`єкта господарювання. Відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації підприємцем алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, неможливість ідентифікувати продані напої за кодом УКТ ЗЕД, унеможливлює застосування до нього штрафу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08 жовтня 2019 року № на суму 7549,40 грн.

В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що враховуючи належне ведення позивачем Книги обліку доходів і витрат, недоведеність податковим органом фактів реалізації не облікованого товару, а також не проведення податковим органом інвентаризації, суд дійшов висновку щодо безпідставності застосування штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням від 08 жовтня 2019 року № на суму 7549,40 грн. При цьому судом першої інстанції зазначено, про правомірність дій податкового органу при винесенні податкового повідомлення-рішення № на суму 10 000грн., оскільки матеріалами справи підтверджується факт реалізації позивачем сидру за ціною нижче встановленої мінімальної роздрібної, що є порушенням пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що весь товар в магазині є таким, що знаходиться на реалізації на поточний час. В разі відсутності документів щодо походження такого товару він вважається необлікованим у встановленому порядку, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 20 Закону №265. Посилається на позицію Вищого адміністративного суду України від 07.10.2015 №К/800/7391/14.

Позивачем до апеляційного суду відзив не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 20 серпня 2019 року № 2867 і направлень №1682, №1683, фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку об`єкту господарювання магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами фактичної перевірки складено Акт від 29.08.2019 року за №0654/08/01/14/ НОМЕР_1 , який зареєстровано 30 серпня 2019 року.

За результатами перевірки встановлено:

- продаж на розлив алкогольного напою сидр 1,5 л за ціною за один літр 24,50 грн. на загальну суму 36,75грн. при встановленій мінімальній роздрібній ціні на такий напій 29,80 грн., що є порушенням пункту 1 Постанови КМ України від 30 жовтня 2018 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» зі змінами та доповненнями.

- в магазині на реалізації виявлено товар (по вибірковим позиціям), на який за письмовим запитом перевіряючих не надано документів щодо походження такого товару, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року.

На підставі Акту фактичної перевірки, ГУ ДПС у Запорізькій області 08 жовтня 2019 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7549,40 грн. за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР;

№ про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 10 000 грн. за порушення пункту 1 Постанови КМ України №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України, норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судом апеляційної інстанції справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог, а саме визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 жовтня 2019 року № на суму 7549,40 грн., за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР.

За висновком податкового органу склад правопорушення полягає у не наданні документів щодо походження товару та не веденні позивачем у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 3774,70 грн., що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач, обґрунтовуючи протиправність рішення відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7549,40 грн. за порушення пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР, зазначає, що він, як суб`єкт господарювання здійснював належне ведення Книги обліку доходів і витрат та не здійснював реалізацію необлікованого товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для застосування передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фінансової санкції контролюючий орган повинен довести, що відповідач здійснював реалізацію не облікованих товарів.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації необлікованих товарів.

Зокрема, висновок відповідача про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання обґрунтовується тим, що під час перевірки складено відомості про наявний в магазині товар по вибірковим позиціям, інформацію з яких співставлено з наявними документами на цей товар, та в результаті виявлено товари, на які відсутні документи щодо його походження. Податковий орган вважає, що в разі відсутності документів щодо походження такого товару він вважається необлікованим у встановленому порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що платник податків, відповідно до положень статті 16 Податкового кодексу України, зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців визначено приписами статті 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику затверджені наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481.

При цьому, Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення у ній залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування.

Поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (зі змінами) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 751/4044.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, як суб`єкт господарювання, здійснював належне ведення Книги обліку доходів і витрат. Водночас, факту реалізації необлікованого товару податковим органом не зафіксовано.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР передбачена відповідальність за реалізацію не облікованих товарів, а не за їх надлишок чи нестачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2019 року у справі №812/1508/17, від 05 березня 2019 року у справі №814/2158/16.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не довів обґрунтованості своїх заперечень щодо даної частини позову.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи належне ведення ФОП ОСОБА_1 . Книги обліку доходів і витрат, недоведеність податковим органом фактів реалізації не облікованого товару, а також не проведення податковим органом інвентаризації, відповідач безпідставно застосував штрафні (фінансові) санкції, визначені податковим повідомленням-рішенням від 08 жовтня 2019 року № на суму 7549,40 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 21.09.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова