Справа № 280/4288/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року Справа № 280/4288/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України(далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України відносно відмови у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення згідно п. 1 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України на підставі п. 1 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей і статей 1, 9 Житлового кодексу УРСР здійснити виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що перебував на квартирному обліку, але службовою квартирою забезпечений не був. Вказує, що після звільнення за станом здоров`я, внаслідок травми, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби в зоні, де велись бойові дії, рішенням військової частини НОМЕР_2 НГУ був поставлений на квартирний облік отримання житла, як учасник бойових дій, як офіцер. У зв`язку з чим, 19.03.2020, 06.04.2020 звернувся до відповідача із рапортами про отримання житла або грошової компенсації. Проте, згідно отриманих відповідей від 03.04.2020 № 3/29/33/974 та від 07.05.2020 № 3/29/29/2-1353 ОСОБА_1 повідомлено, що право на отримання житла або отримання грошової компенсації за належне позивачу жиле приміщення відповідач визнає, однак посилається на відсутність вільного житла та відсутність державного фінансування. Вважає дії відповідача відносно відмови позивачу у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення такими, що суперечать вимогам чинного законодавства і порушують права та інтереси позивача, а тому є протиправними. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві від 04.08.2020 вх. № 35366 посилається на те, що в 2020 році коштів для надання компенсації за належне для отримання жиле приміщення особам, які перелічені у п. 2 Порядку №728, як головному розпоряднику бюджетних коштів Національній гвардії України, не виділялися, а реалізації права на грошову компенсацію за належне для отримання житлове приміщення (в тому числі інформування щодо виникнення права на компенсацію і її орієнтовний розмір) починає діяти з моменту передбачення коштів у Державному бюджеті України для Національної гвардії України за відповідною бюджетною програмою. Стверджує, що в діях відповідача відсутні протиправні ознаки відносно відмови у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення згідно п.1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», посилаючись на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29.09.2020 № 815/5306/16, від 23.03.2017, № 808/265/16. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4288/20. Призначено судове засідання на 10 серпня 2020 року з викликом сторін.

Протокольною ухвалою суду від 10.08.2020 відкладено розгляд справи на 07.09.2020.

Позивач або його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

07.09.2020 представником відповідача подано клопотання вх. № 32695 про розгляд справи в порядку письмового провадження. Проти позову заперечує.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

З вересня 2008 року по червень 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Згідно протоколу Житлово-побутової комісії №3 від 30.08.2018 ОСОБА_1 був внесений у списки на отримання житлової площі загальної черги, станом на 01.06.2020 у списках загальної черги рахувався під № 41 по порядку.

Згідно протоколу Житлово-побутової комісії № 5 від 25.05.2020, відповідно до Наказу МВС № 278 від 28.07.2007 ОСОБА_1 був залишений у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлової площі під № 16 по порядку.

19.03.2020 позивач звернувся до Командира ВЧ НОМЕР_2 з рапортом, в якому просив забезпечити його законне право на відшкодування вартості належного для отримання жилого приміщення на момент його звільнення.

Військова частина НОМЕР_2 надала відповідь на звернення ОСОБА_1 № 3/29/33-974 від 03.04.2020, в якій повідомила, що на заступника начальника Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України з тилу - начальника тилу від 01.04.2020 М 3/29/29/2-961 надіслано запит на виділення додаткового фінансування для відшкодування грошової компенсації за неотримане ОСОБА_1 житло.

Рапортом від 06.04.2020 року ОСОБА_1 , користуючись правом на отримання грошової компенсації для отримання жилого приміщення, просив провести з ним необхідні розрахунки до виключення його зі списків особового складу військової частини.

Листом від 07.05.2020 № 3/29/29/2-1353 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та буде забезпечений житлом при надходженні житлової площі до військової частини або при наявності державного фінансування - йому буде виплачена грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення в порядку черговості перебування на квартирному обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_2 Національної Гвардії України відповідно до вимог чинного законодавства.

Заявою від травня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної гвардії України та просив забезпечити його законне право на відшкодування, забезпечення на момент його звільнення.

Листом від 20.05.2020 № 27/29/2-Г-471 Головне управління Національної гвардії України повідомило, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 з 30.03.2018 за № 54 на загальних підставах та списках на першочергове отримання житла за № 22, при надходженні житлової площі до військової частини НОМЕР_2 питання забезпечення його житлом буде розглянуто на засіданні житлово-побутової комісії згідно з чергою та відповіді до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 (далі - Порядок 728).

Приписами пункту 3 цього Порядку зазначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до пункту 5 Порядку №728 визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Згідно із пунктом 6 вказаного Порядку підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Вичерпний перелік документів необхідних для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру наведений у пункті 11 Порядку №728.

За приписами п.11 Порядку 728, для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:

рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);

копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

копія свідоцтва про шлюб (за наявності);

копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);

копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Згідно пункту 12 Порядку №728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Наказом Міністра оборони України № 542 від 08.10.2015, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» було внесено зміни у Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337 (далі - Інструкція №737).

Зокрема, розділ IV було доповнено пунктами 4.10-4.18, які передбачають процедуру отримання військовослужбовцями грошової компенсації замість належного їм для отримання жилого приміщення.

Так, пунктом 4.13 цієї Інструкції встановлено, що черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби, та членів сім`ї військовослужбовця) на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове одержання жилих приміщень.

Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру військовослужбовець (особа, звільнена з військової служби, та члени сім`ї військовослужбовця) за місцем перебування його на квартирному обліку подає житловій комісії відповідної військової частини, військового комісаріату чи квартирно-експлуатаційній установі (організації) документи, визначені пунктом 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року N 728.

Житлові комісії та/або квартирно-експлуатаційні організації одночасно перевіряють документи, зазначені у пункті 4.6 цього розділу.

Житлові комісії в десятиденний строк розглядають рапорти військовослужбовців (заяви осіб, звільнених з військової служби, та членів сімей військовослужбовців) щодо надання компенсації та на підставі отриманих документів приймають рішення про надання або відмову в наданні компенсації.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що питання про отримання грошової компенсації за належне до отримання жиле приміщення виплачується військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби та членам їх сімей після їх звернення до житлової комісії із відповідною заявою та надання необхідних документів, перелік яких визначений у п. 11 Порядку № 728.

Судом встановлено, що позивач 19.03.2020 та 06.04.2020 звертався до Командира Військової частини НОМЕР_2 з рапортами, в яких просив провести з ним всі необхідні розрахунки та забезпечити його законне право на розрахунок та виплату йому компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення. Проте, як свідчать матеріали справи, копії документів згідно п. 11 Порядку № 728 при зверненні до Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Тобто, гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Обов`язковою умовою для звернення до суду з позовом щодо захисту прав є наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд звертає увагу, що з`ясування питання порушених прав, свобод чи інтересів позивачів передує розгляду питання щодо правомірності (законності) рішення, яке оскаржується.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 , від 15 березня 2019 у адміністративній справі № 815/622/17, та від 12 лютого 2020 у адміністративній справі №160/7402/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що недотримання позивачем порядку та процедури звернення за отриманням грошової компенсації не породжує у відповідача обов`язку для розгляду питання про виплату йому грошової компенсації по суті.

При цьому, відповідачем правомірно розглянуто рапорти ОСОБА_1 у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, вимоги про визнання дій військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення згідно п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити виплату грошової компенсації наразі суд вважає передчасними, бо не відбулося порушення законних прав і інтересів позивача.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна заява такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позовної заяви судом відмовлено, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29 вересня 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко