Справа № 520/10116/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р. № 520/10116/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Жон Мироносиць, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25.10.2016 по 01.11.2016 у розмірі 1521,59 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Жон Мироносиць, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07.05.2020 по 25.06.2020 у розмірі 21278,25 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Жон Мироносиць, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 до 25.06.2020, у розмірі 553056,68 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач виконав судові рішення про поновлення на посаді несвоєчасно, що є підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 25.10.2016 по 01.11.2016, та з 07.05.2020 по 25.06.2020. А також зазначає, що має право на грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 до 25.06.2020, у розмірі 553056,68 грн.

Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 задоволено заяву представника відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу та встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом десяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Представником відповідача, 16.09.2020 надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову та зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення за час затримки виконання судових рішень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 до 25.06.2020, у розмірі 553056,68 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 залишено без без розгляду позовну заяву в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25.10.2016 по 01.11.2016 у розмірі 1521,59грн.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 у червні 2016 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просив суд:

- скасувати рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 01.06.2016, яке полягає у тому, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

- скасувати наказ Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 16.06.2016 №189 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність за пп. 5 ч. 1 ст. 77 Закону;

- з 16.06.2016 поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі порушили порядок проведення атестування й звільнення ОСОБА_1 , визначений Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі - "Інструкція №1465"). Так, позивач вказував на те, що підстав для направлення його на атестацію не було, а сама атестація проведена не об`єктивно, у зв`язку з чим його звільнення зі служби в поліції є протиправним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі №820/3346/16 позов задоволено.

Скасовано рішення атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.06.2016 щодо ОСОБА_1 стосовно визнання його таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Скасовано наказ Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.2016 №189 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону.

Поновлено майора поліції ОСОБА_1 з 14.06.2016 на службі в поліції на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

На підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі №820/3346/16 позивача поновлено на роботі згідно з наказом №420 о/с від 01.11.2016 з 14.06.2020.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 6 грудня 2016 року у справі №820/3346/16 скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.

Наказом №590о/с від 27.12.2016 позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, з 27.12.2016 зі стягненням виплаченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу межах суми за один місяць. Підставами звільнення: висновок атестаційної комісії № 1 від 01.06.2016, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 №820/3346/16.

Постановою Верховного суду від 07 травня 2020 року по справі №820/3346/16 (адміністративне провадження №К/9901/7821/18) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року повністю і ухвалено нову постанову. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року змінено шляхом зазначення в її резолютивній частині дати поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області - з 15 червня 2016 року. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Харківського окружного адміністративного суду. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

На підставі постанови Верховного Суду від 07.05.2020, справа №820/3346/16 позивача було поновлено на посаді наказом №172 о/с від 25.06.2020 з 15.06.2016. Позивач зазначає, що відповідач допустив затримку у виконанні рішення суду у 49 днів.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплати компенсаційних сум, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В частині шостій статті 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною другою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Верховний Суд у численних постановах зазначає, що невиконання або несвоєчасне виконання судового рішення є відповідною підставою для звернення позивача до суду. При цьому, позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту його порушених прав, як то шляхом звернення до суду з відповідним позовом, так і шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20 червня 2018 року по справі №826/808/16.

Майора поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 у справі №820/3346/16 наказом №420 о/с 01.11.2016 (а.с. 27).

Після чого, на підставі наказу № 590 о/с від 27.12.2016 позивача було знову звільнено на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 справа №820/3346/16, а поновлено на підставі постанови Верховного Суду від 07.05.2020 №820/3346/16, згідно наказу № 172 о/с від 25.06.2020, тобто з затримкою в 49 днів (а.с. 29).

Матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача були наявні будь-які об`єктивні причини, які б унеможливлювали виконання постанови Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №820/3346/16 негайно, що свою чергу свідчить про затримку відповідачем виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів статті 236 КЗпП України.

З огляду на встановлені на законодавчому рівні державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне безумовний обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Положення Кодексу законів про працю України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, що вказують на його бажання поновитися на роботі, в тому числі і щодо пред`явлення рішення до примусового виконання.

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання.

Водночас, добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Верховний Суд наголошує, що наявність вини відповідача в спірних правовідносинах встановлена нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, за якими судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватися державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження; а рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. Водночас, невиконання відповідачем судового рішення про поновлення позивача на посаді в установлені законодавством строки підтверджується зібраними судом в справі належними, допустимими та достатніми доказами.

Такі правові висновки Суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постановах від 24 вересня 2019 року (справа № 826/16191/17), від 02 жовтня 2019 року (справа №823/1507/18), від 03 жовтня 2019 року (справа №804/8042/17), від 05 березня 2020 року (справа №280/360/19).

Щодо розміру середнього заробітку.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, видно, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Для обчислення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у період з 07.05.2020 по 25.06.2020 (з моменту винесення постанови Верховного Суду від 07.05.2020 до поновлення на роботі згідно з цією постановою суду) слід враховувати грошове забезпечення позивача, згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення майора поліції ОСОБА_1 за період з 14.06.2016 по 27.12.2016, тобто за останні два місяці служби, оскільки позивач вдруге був поновлений на посаді наказом від 25.06.2020 №172 о/с, з 15.06.2016.

Фактично відпрацювавши після поновлення, у листопаді-грудні 2016 року позивачу було нараховано у листопаді 10883, 42 грн. грошового забезпечення, у грудні за 27 календарних днів - 13 592,32 грн. грошового забезпечення.

Загальна кількість календарних днів у листопаді-грудні 2016 року становила 61 день. Середньоденна заробітна плата становила 434, 25 грн.

Отже, за період затримки виконання судового рішення у період з 07.05.2020 по 25.06.2020 (49 днів) позивачу підлягає відшкодуванню грошове забезпечення у розмірі 21278,25 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят вісім гривень двадцять п`ять копійок) (434, 25 х 49) гривень.

З урахуванням викладеного слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07.05.2020 по 25.06.2020 у розмірі 21278,25грн.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07.05.2020 по 25.06.2020 у розмірі 21278,25 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов