Справа № 200/10519/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року справа №200/10519/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., секретар Сухов М.Є., за участі представника позивача Топчийова Є.В., представника відповідача Редченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Топчийова Євгена Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 200/10519/19-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Соледарської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Соледарської міської ради (далі-відповідач) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Соледарської міської ради від 15.07.2019 року № 7/43-1024 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської об`єднаної територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером № :00:004:0566; зобов`язати Соледарську міську раду затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської об`єднаної територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером № :00:004:0566.

Позов обґрунтований тим, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою в рішення відповідача було посилання на абз.2 п. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вважає, що проектна документація погоджена у встановленому законом порядку та відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення про відмову їх затвердження є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодилася з вказаним рішенням суду та подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд не взяв до уваги обставини, що згідно рішення Соледарської міської ради від 21.11.2018 № 7/33-835 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, яке не скасоване. При прийнятті рішення відповідачу було відомо про находження на території підпорядкування Соледарської міської ради підприємства ТОВ «Кнауф Гіпс Донбас». В рішенні суд не зазначив, що саме ця земельна ділянка входить до санітарно-епідеміологічної зони та не послався конкретно на той документ, який би на це вказував. Суд не взяв до уваги письмові докази: висновок санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.03.2008 року за № 05.03.02-07/15070, інших письмових доказів з боку відповідача, що саме ця земельна ділянка підпадає під санітарну зону не надано. Вважає, що рішення суду побудоване на припущеннях і не підтверджується жодним документом, який є в матеріалах справи.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухав суддю доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) має право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

22.01.2018 позивач звернулася із заяву до міського голови Соледарської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Рішенням Соледарської міської ради від 21.11.2018 №7/33-835 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської об`єднаної територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-24).

Позивачем розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за кадастровим номером :00:004:0566 (а.с. 17-21).

16.04.2019 позивач звернулася до Соледарської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської об`єднаної територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 66).

Листом від 05.06.2019 року за №1537/18-20 Соледарська міська рада повідомила позивача про неможливість позитивного вирішення порушеного питання щодо відведення земельної ділянки у власність з посиланням на ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та необхідності доопрацювання питання передачі земельних ділянок із земель державної та комунальної власності за відсутності плану зонування або детального плану території (а.с. 65).

Після повторного звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Соледарської об`єднаної територіальної громади, 15.07.2019 Соледарською міською радою було прийняте рішення № 7/43-1024 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у зв`язку з невідповідністю умов відведення земельної ділянки вимогам абз. 2 п. 2, п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 74-75).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, приписами п. 6 ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 8 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 118 ЗК України врегульовано, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом-після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Положеннями частини 18 статті 186 ЗК України встановлено, що кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України, робочі проекти землеустрою, що передбачають заходи з будівництва об`єктів та споруд, погоджуються також структурним підрозділом відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району - виконавчим органом відповідної міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі якщо такий орган не утворений - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що висновком відділу містобудування, архітектури та капітального будівництва Соледарської міської ради № 5 від 05.03.2019 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (В.02.01) із земель житлової та громадської забудови, розташованої по вул. Алебастровій, б/н у м. Соледарі Бахмутського району Донецької області за умов додержання вимог п. 3 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».(а.с. 67).

Статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Так використання земельних ділянок для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування здійснюються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотримання будівельних норм, державних стандартів і правил.

За змістом частини 1 статті 16 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Приписами частини 1 ст. 17 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Статтею 114 Земельного кодексу України унормовано, що санаторно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 за № 379/1404, затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів (далі - Правила).

Згідно п. 1.1 Правил, державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.

Відповідно до пункту 5.4 Правил що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.

Отже, для встановлення санітарно-захисної зони необхідна наявність промислового підприємства, сільськогосподарського чи іншого об`єкта, шо є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними чи біологічними факторами, а санрозмір санітарно-захисної зони визначається виходячи із санітарної класифікації вказаних об`єктів.

Відповідачем надано викопіювання з генерального плану м. Соледара, з якого вбачається, що на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади розташоване Товариство з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас».

Відповідно до інформації, наявної в матеріалах справи, виробнича діяльність ТОВ «Кнауф Гіпс Донбас» включає видобування природного гіпсового каменю із кар`єрів Західно-Михайлівського, Східно-Михайлівського і Східно-покровського родовищ та його переробку в цехах підприємства для виготовлення будівельних матеріалів та сировини для виробництва керамічних виробів, зокрема, на заводі ТОВ «Кнауф Гіпс Донбас», що розташований біля оспорюваної земельної ділянки, на відстані менш ніж 250 метрів, відповідно до наданих відповідачем викопіювань з генерального плану м. Соледара.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підприємство розміщено на 2-хосновних проммайданчиках: Північному (м. Соледар, вул. Сосюри) і Південному (м. Соледар, вул. Володарського) та 4-х допоміжних майданчиках (Східно-Покровський, Західно-Михайлівський та Східно-Михайлівський кар`єри, майданчик для автотранспорту підприємства-автогаражі).

Матеріали справи містять висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.03.2008 № 05.03.02.-07/15070, відповідно до якого встановлено санітарно-захисну зону навколо майданчика підприємства у розмірі 250 метрів від джерел викидів, від огородження промислового майданчика ця зона складає 140 м, та значною часткою заходить на вул. Алебастрова м. Соледар.

Висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 11.12.2019 № 12.2-18-4/27180 рекомендовано Держпродспоживслужбі погодити «Матеріали обгрунтування розміру санітарно-захисної зони промплощадки ТОВ «Кнауф Гіпс Донбас», що розташована по вул. володарського, 1 в м. Соледарі, Донецької області та встановити для цього об`єкту СЗЗ від крайніх джерел підприємства по румбах: північ 250 м від джерел основного виробництва гіпсу, північний схід 250м, схід - 250 м, південний схід - 250 м, південь - 250м, південний захід - 50 м, захід - 50 м, північний захід - 50 м зі здійсненням обов`язкового моніторінгу протягом періоду дії висновку рівнів забруднення атмосферного повітря специфічними для об`єкту речовинами та шуму на межі встановленої СЗЗ підприємства.

Відповідно до п. 5.10 Наказу Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення, зокрема, житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при відведенні земельної ділянки у власність був відсутня інформація щодо встановлення санітарно-захисних норм, та відведена територія охоплює санітарно-захисну зону працюючого підприємства, тому відповідачем правомірно прийняте рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу.

Посилання позивача в обґрунтування апеляційної скарги на наявність дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому спірної земельної ділянки також є безпідставним і висновки суду першої інстанції не спростовує, оскільки сам по собі дозвіл розробку проекту землеустрою не означає позитивного вирішення питання про передачу її у власність.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Топчийова Євгена Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 200/10519/19-а залишити без змін.

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв