Справа № 240/14448/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/14448/20

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Вірьовкін О.І.,

представника відповідача - Осіпов Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та припису.

Ухвалою суду від 04.09.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні Позивач та представник Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що оскаржувані постанови були винесені виключно за результатами помилкового висновку про допущення Позивачем порушень вимог чинного законодавства щодо умов проїзду великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Відповідач не врахував, що автомобілем SСANIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом FELDBINDER, державний номерний знак НОМЕР_2 здійснювалося перевезення сипучого вантажу (цукру), для здійснення вимірювань навантажень для якого відсутня методика. Крім того, відсутні докази щодо проведення повірки обладнання, яким здійснювалося вимірювання. На думку Позивача та його представника, у випадку встановлення такого порушення уповноважені особи Укртрансбезпеки відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. N 879, повинні були заборонити подальший рух транспортного засобу, здійснити повторне зважування та надати можливість перевізнику здійснити часткове розвантаження. Але цього не було зроблено, що свідчить про відсутність жодних порушень при перевезенні.

Представник Відповідача, Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що 24.06.2020року уповноваженими працівниками Управління у Черкаській області у повній відповідності до вимог чинного законодавства в ході рейдової перевірки при зважуванні транспортного засобу автомобіля (тягача) марки SСANIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом FELDBINDER, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить Позивачу, було встановлено перевищення навантаження на одну вісь. Таке порушення, на думку представника Відповідача, передбачало проїзд такого автомобіля за наявності відповідного дозволу на проїзд автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових параметрів, які на час перевірки були відсутні.

Вказані матеріали були передані до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області для розгляду за територіальністю. Такі порушення правомірно стало підставою для винесення оскаржуваних постанови та припису.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 24.06.2020року на 21 км. автомобільної дороги Київ - Одеса було проведено зважування автомобіля (тягача) марки SСANIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом FELDBINDER, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить Позивачу, та використовувався для перевезення вантажу, про що був складений відповідний акт.

Як зазначено в даному акті перевірки №207997 від 24.06.2020року, дослідженому судом, при перевезенні вантажу мало місце перевищення встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху вагових норм, а саме загальне навантаження на строєну вісь одинарної шини становила 24,800.

Правомірність проведення такої перевірки уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області та їх результати Позивачем не оскаржується, жодних позовних вимог до таких Відповідачів (Відповідача) не пред`явлено, а тому відповідно до вимог ст.9 КАС України вони не є предметом судового розгляду в межах даної справи.

За результатами розгляду акту перевірки №207997 від 24.06.2020року та доданих до нього матеріалів Відповідачем, Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області, були винесені оскаржувані постанова №207354 від 28.07.2020року про застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн. та припис від 28.07.2020року про усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Як зазначено в постанові №207354 від 28.07.2020року та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні, підставою для застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн. стало порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року N 2344-III (надалі - Закон N 2344-III), що виразилося у здійсненні спірного вантажного перевезення без дозволу на проїзд автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових параметрів понад 10 %, але не більше 20 %.

Як зазначено в приписі від 28.07.2020року та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні, підставою для його прийняття стало порушення вимог п.31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. N 879, що виразилося у здійсненні перевезення вантажу з перевищенням нормативних вагових параметрів без внесення плати за такий проїзд та без повідомлення про це територіальний орган Укртрансбезпеки.

Такі доводи Відповідача відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з огляду на таке.

Безспірно, в силу вимог ст.48 Закону N 2344-III для здійснення внутрішніх перевезень вантажів необхідні, окрім інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону N 2344-III за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 60 цього ж Закону N 2344-III за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує, що згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 N 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, в тому числі наявність чи відсутність дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначається правовими нормами Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. N 879 (надалі - Порядок 879).

За приписами вимог п.15 Порядку 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, до яких відноситься Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника про порушення вимог чинного законодавства уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області при проведенні спірного зважування.

По-перше, як вже зазначалося, відповідно до вимог ст.9 КАС України суд розглядає спір виключно в межах позовних вимог Позивача. Жодних позовних вимог до вказаних посадових осіб чи Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області не заявлено, а тому вони не є предметом судового розгляду в межах даної справи.

По-друге, відповідно до вимог п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Як зазначено в акті перевірки №207997 від 24.06.2020року, дослідженому судом, при перевезенні вантажу мало місце перевищення встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху вагових норм, а саме загальне навантаження на строєну вісь одинарної шини становила 24,800т, тобто перевищення становило 12,73%. Аналогічно наявність вказаного порушення відображено в акті №0017834 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та в розрахунку плати за проїзд до цього акту.

Тобто, порушення Позивачем як перевізником вимог п.22.5 Правил дорожнього руху було належним чином зафіксовано і перевізником не оскаржувалося.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника щодо відсутні докази щодо проведення повірки обладнання яким здійснювалося вимірювання.

Відповідно до дослідженої судом копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки засіб, яким проводилося спірне зважування, проходив відповідну повірку (а.с.34).

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника щодо неврахування Відповідачем при ухваленні оскаржуваних рішень, що спірне перевезення мало місце відносно сипучого вантажу (цукру), який безпосередньо впливає на зміну навантаження на осі.

Безспірно, у силу вимог п.2.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363 (наділ - Правила N 363) за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.

Разом з тим, Позивач не врахував, що відповідно до пункту 8.15 Правил N 363 вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил N 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок саме Позивача як перевізника щодо забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Крім цього, чинним законодавством не передбачено особливих умов зважування транспортних засобів, які навантажені будь-якими сипучими вантажами.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника щодо недотримання вимог Порядку N879 про заборону подальшого руху транспортного засобу, про здійснення повторного зважування та надання можливості перевізнику здійснити часткове розвантаження, що свідчить, ніби-то, про відсутність жодних порушень при перевезенні.

По-перше, як вже зазначалося, відповідно до вимог ст.9 КАС України суд розглядає спір виключно в межах позовних вимог Позивача. Дії щодо спірно зважування вчинялися не Відповідачем, а посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, які не є предметом судового розгляду в межах даної справи.

По-друге, Позивач та його представник не врахували, що такі вимоги передбачалися первинною редакцією Порядку N879, але постановами Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 р. N 516, від 08.09.2010 р. N 815, від 26.06.2013 р. N 704, від 30.08.2017 р. N 671 та від 27.12.2019 р. N 1174 такі вимоги частково були виключені та приведені у новій редакції. У посадових осіб Укртрансбезпеки відсутні повноваження щодо заборони подальшого руху транспортного засобу, а право перезавантаження транспортного засобу належить самому перевізнику.

Суд зазначає про відсутність в потребі надавати оцінку іншим аргументам представників сторін, так як судом належним чином надана оцінка основним їх доводам, що є достатнім для ухвалення судового рішення в даній справі та узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях (зокрема, рішення у справі "Суомінеен проти Фінляндії" (№37801/97), рішення у справі "Вагнер та J.M.W.L. проти Люксембургу" (№76240/01) та рішення у справі "Фабрі проти Франції"(№16754/08)).

На підставі викладеного суд робить висновок про безпідставність доводів Позивача та про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 05 жовтня 2020 року