Справа № 280/5285/19
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5285/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року (суддя Калашник Ю.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 12.07.2019 № , яке винесено Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги встановлену перевіркою відсутність можливостей для здійснення операцій поставки між позивачем та постачальником ТОВ «Спецсервіс Україна».

Судом було допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області його правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області відповідно до ст. 52 КАС України.

Представник відповідача направив заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Представник позивача адвокат Клюйко А.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як було встановлено судом першої інстанції, у період з 11.06.2019 по 14.06.2019, відповідно до наказу від 20.05.2019 № 1750 на підставі направлень №№ 1087, 1088 від 24.05.2019, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, фахівцями відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» з питань достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2019 року, за результатом якої складено Акт від 21.06.2019 №377/08-01-12-02/24911195 (а.с.14-29).

Висновками акту перевірки від 21.06.2019 №377/08-01-12-02/24911195 встановлено порушення позивачем вимог, зокрема: пп. 14.1.36 пп.14.1.181 пп.14.1.231 п.14.1 ст. 14, п.198.1 п. 198.2 п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п.п. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за березень 2019 року на суму ПДВ 29 500,00 грн.

Вказані висновки обґрунтовані тим, що проведеною перевіркою не підтверджено здійснення товарних операцій ТОВ «Спецсервіс Україна» на адресу ТОВ «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» та встановлено надходження товарів з джерела невідомого походження. Тобто, такі товари не постачалися та не надавалися. В первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв`язку з чим, вони (договори, податкові накладні, видаткові та прибуткові накладні, акти надання послуг, акти здачі-прийняття робіт тощо) не мають юридичної сили первинних документів. І як слідство, ТОВ «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність з ПДВ на підставі таких первинних документів.

На підставі акту перевірки від 21.06.2019 №377/08-01-12-02/24911195, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 12.07.2019, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ на 29 500,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 14 750,00 грн. (а.с.12).

Позивач податкове повідомлення-рішення оскаржив до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірне рішення контролюючого органу, прийняте відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

За пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у березні 2019 року на адресу позивача від ТОВ «Спецсервіс Україна» поставлено товар, а саме: рідина кремнійорганічна 132-25 у кількості 250 кг. на загальну суму 354000,00 грн., у т.ч. ПДВ 59000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 247 від 20.03.2019 (а.с.48).

Договір поставки у письмовій формі не укладався.

28.01.2019 позивачем було сплачено контрагенту кошти у розмірі 177000,00 грн. у т.ч. ПДВ 29500,00 грн., що є попередньою оплатою 50 % вартості товару, отриманого за видатковою накладною № 247 від 20.03.2019 (а.с.45).

Транспортування товару здійснено ТОВ «Нова пошта», про що свідчить експрес-накладна № 3410 від 20.03.2019 (а.с.49).

Матеріали справи також містять видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, експрес-накладна, податкові накладні, детальний перелік яких зазначений в акті перевірки.

У березні 2019 року позивачем до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операцією з придбання вищезазначеного товару на суму 29500,00 грн. за податковою накладною, виписаною ТОВ «Спецсервіс Україна».

Податкова накладні № 70 від 20.03.2019 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 02.04.2019 (а.с.56).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що отриманий від ТОВ «Спецсервіс Україна» товар було реалізовано (експортовано), що підтверджується відповідними контрактами, інвойсами, вантажно-митними деклараціями та виписками по рахунках (а.с.50-55).

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання господарської операції та поставки ТОВ «Спецсервіс Україна».

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарської операції, вказані документи підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності підприємства.

Вірними є висновки суду першої інстанції про те, що транспортування товару здійснювалось за допомогою оператора поштового зв`язку «Нова пошта», а відповідно позивач не мав можливості впливати на заповнення товаросупровідного документа.

За таких обставин підстави для не включення сум ПДВ по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 30 вересня 2020 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш