Справа № 1.380.2019.004102
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.004102

провадження № К/9901/9772/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Железного І.В., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 (головуючий суддя Хобор Р.Б., суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.)

у справі №1.380.2019.004102

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колібрі"

до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у місті Львові

про визнання протиправним та скасування наказу.

I. РУХ СПРАВИ

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колібрі" звернулось до суду з позовом до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, у якому просило суд: визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у м. Львові від 29 грудня 2018 року № 43/18 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 02.04.2018 № ЛВ 51 на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Замарстинівській, 162-164 - вул. Міртовій, 7 зі знесенням існуючих гаражів на вул. Міртовій, 7» замовник будівництва ТзОВ «Колібрі»;

зобов`язати Інспекцію державного архітектурно будівельного контролю у м. Львові вчинити необхідні дії щодо відновлення в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, запису про дозвіл № ЛВ 51 на виконання ТзОВ «Колібрі» будівельних робіт на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Замарстинівській, 162-164- вул. Міртова,7 зі знесенням існуючих гаражів на вул. Міртовій, 7 у м. Львові», замовник будівництва - ТзОВ «Колібрі».

2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у м. Львові від 29 грудня 2018 року № 43/18 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 02.04.2018 року № ЛВ 51 на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Замарстинівській, 162-164 - вул. Міртовій, 7 зі знесенням існуючих гаражів на вул. Міртовій, 7 » замовник будівництва ТзОВ «Колібрі».

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену постанову.

4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 305 КАС України

5. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

IIІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Заявник касаційної скарги стверджує, що прийнятим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 порушуються його права як учасника ТОВ «Колібрі» щодо погодження рішень, які приймались від імені товариства та відповідальності за можливу протиправну діяльність товариства. Зазначає про можливі негативні наслідки у вигляді покладення додаткової матеріальної відповідальності на нього як учасника юридичної особи за діяльність юридичної особи.

8. Окремо зазначив, що він є власником декількох квартир в одному з будинків, дозвіл щодо будівництва яких є предметом спору у цій справі. Порушення містобудівного законодавства, які на думку заявника касаційної скарги вчинені позивачем, порушують його права та права власників квартир (приміщень) багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 (перша черга будівництва) шляхом позбавлення їх права у користуванні інфраструктурою такого будинку, внаслідок будівництва багатоповерхового житлового будинку другої черги (який знаходиться поруч з будинком першої черги).

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

10. Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цьому конституційному положенню кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.

11. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

12. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

13. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

14. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

15. Відповідно до частини 1 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

16. Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, а саме: 1) сторони та інші особи, які беруть участь у справі; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

17. Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у даній справі є правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень наказу від 29 грудня 2018 року № 43/18 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 02.04.2018 № ЛВ 51 на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Замарстинівській, 162-164 - вул. Міртовій, 7 зі знесенням існуючих гаражів на вул. Міртовій, 7 » замовник будівництва ТзОВ «Колібрі».

18. Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2020 року представником апелянта доповнено доводи апеляційної скарги та зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції порушує його права, обов`язки та інтереси не тільки як учасника замовника будівництва, а також як власника об`єктів нерухомості в об`єкті будівництва по АДРЕСА_3 . Зазначені у апеляційній та касаційних скаргах порушення містобудівного законодавства порушують його права та права власників квартир (приміщень) багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 (перша черга будівництва) шляхом позбавлення їх права у користуванні інфраструктурою такого будинку, внаслідок будівництва багатоповерхового житлового будинку другої черги (який знаходиться поруч з будинком першої черги).

19. У касаційній скарзі також зазначив, що для можливості розташування нового багатоповерхового житлового будинку заплановано ліквідацію прибудинкових майданчиків та автостоянки існуючого будинку, тобто на місці розташування майданчиків та автостоянки будинку першої черги (по АДРЕСА_3 ). При цьому, можливості для розташування в межах ділянки всіх необхідних для двох багатоповерхових житлових будинків прибудинкових майданчиків та автостоянок (відповідно до вимог ДБН 360-92**) немає, що грубо порушує його права та законні інтереси.

20. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що рішення у цій справі впливає на захист суспільного інтересу щодо відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання щодо планування забудови та розвитку території на місцевому рівні. Проведення будівельних робіт з порушенням вимог містобудівного законодавства, (якщо такі обставини будуть встановлені судом) очевидно створює загрозу суспільним інтересам, оскільки це може завдати шкоди життю і здоров`ю людей, призвести до пошкодження майна тощо. У таких умовах приватний інтерес забудовника - позивача у цій справі, не може переважати над суспільним інтересом.

21. Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок апеляційного суду щодо відсутності порушеного права або інтересу ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт від 02.04.2018 №ЛВ 51 виданий з порушенням вимог законодавства, будівельних норм та стандартів (як стверджує заявник), що безпосередньо впливає на право скаржника, як мешканця суміжного із земельною ділянкою, на якій здійснюється (здійснено) будівництво, багатоквартирного житлового будинку, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, гарантоване статтею 50 Конституції України.

22. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №826/13584/16, від 24 квітня 2019 року у справі №826/13358/17.

23. Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині 3 статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

24. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що права ОСОБА_1 у спірних правовідносинах жодним чином не порушені, а тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

25. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

26. Оскільки Верховний Суд не змінив та не ухвалив нове рішення, судові витрати відповідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 345, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі №1.380.2019.004102 - скасувати.

Справу №1.380.2019.004102 направити для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя О.П. Стародуб