Справа № 160/8046/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Справа № 160/8046/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльніть Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у неповерненні надмірно сплачених коштів та стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти у розмірі 7471,31 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за ньогго нараховував та сплачував роботодавець, а розмір внеску мав бути не менші мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як фізичні особою підприємцем, який не здійснював підприємницьку діяльність, що призвело до подвійної сплати єдиного внеску у мінімальному розмірі. Позивач звернувся до відповідача щодо повернення коштів у розмірі 7471,31 грн., проте, відповідач відмовив позивачу у поверненні надмірно сплачених коштів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
На виконання вимог вказаної ухвали суду на адресу суду 11.08.2020р. надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що оскільки позивач з 02.07.2013 р. по 21.04.2016р. знаходився на обліку ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Лівобережному управлінні, а отже, на нього покладається обов`язок сплачувати нараховані суми єдиного внеску за даний період. Відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки у позивача існує заборгованість 6208,91 грн. в тому числі штрафна санкція 1494, 26 грн. та пеня 4714,65 грн.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що з 01.07.2013 р. по 21.04.2016 р., позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основний вид діяльності - діяльність у сфері прарва (КВЕД 69.10). З серпня 2010 року по січень 2019 року, позивач перебував у трудових відношеннях з ПрАТ «Банк Фамільний».
Протягом 01.07.2013р. - 21.04.2016 р. позивач був застрахованою особою і єдиний внесок за нього сплачував роботодавець, що підтверджується індивідуальною відомістю Пенсійного фонду України про застраховану особу. Також, за даний період позивачем було сплачено єдиний внесок в розмірі 4127,32 грн. та 2343,99 грн.
Позивач вважає бездіяльність відповідач щодо неповернення надмірно сплачених коштів протиправною, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI , єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
Відповідно до п.1 та п. 2 розділу VI Інструкції, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Судом встановлено, що згідно з інтегрованої картки платника податків станом на 21.04.2016 р.(дата припинення) позивачу було нараховано суми єдиного внеску, а саме: по строку сплати 20.01.2015р. нараховано за IV квартал 2014 року -1267,95 грн.; по строку сплати 20.04.2015 р. нараховано за І квартал 2015 року -1267,95 грн.; по строку сплати 20.07.2015р. нараховано за II квартал 2015 року -1267,95 грн.; по строку сплати 19.10.2015 р. нараховано за III квартал 2015 року - 1323,47 грн.; по строку сплати 19.01.2015р. нараховано за IV квартал 2015 року 1434,51 грн.; по строку сплати 19.04.2016р. нараховано за І квартал 2016 року 909,48 грн. Загальна сума нарахувань склала 7471,31 грн.,
Так, нарахована сума була сплачена позивачем, а саме; 07.09.2015 р. в сумі 1000,00 грн.; 25.04.2016 р. в сумі 4127,32 грн.(на підставі стягнення в межах виконавчого провадження платіжним дорученням № 1008 від 25.04.2016 р.). Кошти в сумі 2343,99 грн., яка була визначена у податковій вимозі від 15.05.2016 р. №Ф-1186-25, була сплачена позивачем 26.12.2019р.
Суд звертає увагу на те, що вищезазначена вимога оскаржувалась позивачем у судовому порядку. Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі №804/4889/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2016 року №Ф-1186-25 відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року - без змін. Також, постановою Верховного Суду від 08.05.2018р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі № 804/4889/16 - без змін.
Відповідно до розділу VII Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4, 6 та 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Згідно з п. 5 та п. 6 Порядку повернення коштів здійснюється у випадках:
1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;
2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;
3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;
4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.
Таким чином, враховуючи правомірність винесення вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 15.05.2015р. № Ф-1186-25 та добровільну сплату боргу позивачем, суд не знаходить правових підстав для повернення сплачених коштів позивачу в сумі 7471,31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем підтверджено належними доказами правомірність відмови у поверненні сплачених коштів, а отже позоні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 243-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства У країни,суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) М.В. Дєєв

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді І.В.Калита

30.09.2020

Рішення не набрало законної сили 30 вересня 2020 р.

Помічник судді І.В.Калита