Справа № 826/8128/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8128/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року, суддя Келеберда В.І., у справі за адміністративним позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 15 034,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є підприємцем за спрощеною системою оподаткування ІІІ групи, у зв`язку з чим 10 травня 2017 року подала податкову декларацію з відображенням податкових зобов`язань.

Чергову податкову декларацію за І півріччя 2017 року позивачкою подано 10 серпня 2017 року, проте у ній помилково зазначено завищений обсяг доходу (двічі враховано суми доходу за перший квартал 2017 року).

30 січня 2018 року позивачем подано коригування та виправлено допущену помилку, тобто фактично суми податку нараховані вірно, але неправильно задекларовано дохід з подальшим виправленням шляхом подання корегуючої декларації., проте відповідач рахує за позивачем борг, у зв`язку з чим прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року № та №, які оскаржені позивачем до суду та протиправність яких оскаржується в рамках розгляду іншої адміністративної справи.

Водночас, відповідач продовжує нараховувати штрафні санкції, у зв`язку з чим прийняв оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення, яке на переконання позивачки.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у м.Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Крім того, в апеляційній скарзі представник Головного управління ДПС у м. Києві просить здійснити процесуальне правонаступництво замінивши відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 року Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінетів Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що за суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 відповідач рахує заборгованість у зв`язку з тим, що при поданні декларації 10 серпня 2017 року позивачкою помилково зазначено завищену суму доходу, яку згодом виправлено у встановленому законом порядку.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 13 жовтня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 79 620,76 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 63 690,20 грн та за штрафними санкціями 15 922,56 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 13 жовтня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 та на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 08 вересня 2017 року, у якому зафіксовані такі порушення:

- підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, а саме - відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 5% доходу - у разі включення податку на додану вартість у складі єдиного податку;

- підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - порушення термінів подання декларації за півріччя 2017 року.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 291.1 статті 291 Податкового кодексу України передбачено, що доходом платника єдиного податку є, зокрема, для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

У відповідності до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень;

3) третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до пунктів 293.1, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з пунктами 296.3, 296.7 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що Окружним адміністративним судом міста Києва 10 вересня 2019 року розглянуто адміністративну справу №826/2735/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13 жовтня 2017 року.

Вказаним рішенням суду визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13 жовтня 2017 року №.

Рішення Окружним адміністративним судом міста Києва 10 вересня 2019 року у справі № 826/2735/18 набрало законної сили 22 листопада 2019 року.

У вказаному рішення встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування третьої групи та 10 серпня 2017 року подала до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за півріччя 2017 року.

У зв`язку із виявленням помилки, позивачкою 30 січня 2018 року подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І півріччя 2017 року із уточненою сумою податкових зобов`язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка.

При цьому, матеріали справи містять платіжні доручення на підтвердження сплати самостійно визначених податкових зобов`язань з урахуванням уточнених показників податкової декларації за І півріччя 2017 року.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Розглядаючи справу №826/2735/18, суд визнав необґрунтованими посилання контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з єдиного податку за півріччя 2017 року, з урахуванням чого дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року №.

Разом з тим, суд у зазначеній справі не знайшов підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року № на суму штрафних санкцій 170,00 грн, оскільки позивачкою не надано жодних пояснень та доказів в спростування встановленого відповідачем факту порушення терміну подання декларації з єдиного податку за І півріччя 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається із оскаржуваного рішення від 06 березня 2018 року № та акта перевірки №1097/26-15-13-02-11/ НОМЕР_1 від 07 лютого 2018 року контролюючим органом встановлено порушення позивачкою строку сплати суми грошового зобов`язання з Єдиного податку з фізичних осіб в сумі 150 347,90 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, визначена сума у розмірі 150 347,90 грн відповідно до розрахунку штрафних санкцій, доданого відповідачем до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с.8), складається у тому числі з тих нарахованих сум несплаченого податку та сум штрафних санкцій, які визначені податковим повідомленням-рішенням від 13 жовтня 2017 року №, яке скасоване рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі №826/2735/18, що набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в його основу покладені невірні розрахунки, до яких включені суми згідно скасованого в судовому порядку податкового повідомлення-рішення у справі № 826/2735/18.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.