Справа № 160/6964/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2020 року Справа № 160/6964/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.
при секретарі судового засіданняТкач Л.А.
за участю сторін: ОСОБА_1 , ОСОБА_2
представник третьої особи не прибув
розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу у місті Дніпрі за первісним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Повного товариства Кузьміна Д.В. та ОСОБА_3 «Фараон»-Ломбард про стягнення адміністративно-господарських санкцій та зустрічним позовом Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон»-Ломбард до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Дніпропетровський обласний центр зайнятості про визнання протиправними дій,-
25.06.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард, в якому просить суд:
- стягнути з Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю за 2019 рік, у розмірі 49 697,67 грн.
Ухвалою від 01.07.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
21.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Повне товариство ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард із зустрічною позовною заявою до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інваліді, в якому просить суд:
- визнати незаконними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування Повному товариству ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард адміністративно - господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків відповідача про порушення позивачем вимог законодавства. Зазначив, що останнім вчинено всі, передбачені чинним законодавством заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів.
Ухвалою суду від 09.09.2020 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом, здійснений перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
21.09. 2020 року від первісного позивача до суду надійшов відзив на зустрічний позов, який долучено до матеріалів справи. Представник Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звертає увагу, що згідно доданих копій звіту Форми №3-ПН, відповідачем за первісним позовом з березня по грудень 2019 року до центру зайнятості подавалася Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та інформація про актуальну вакансію «касир-експерт», зі змісту якої вбачається, що на підприємстві відповідача за первісним позовом була вакантна посада з березня по грудень 2019 року - 1 робоче місце для особи з інвалідністю з детальним описом її характеристики, на яке можливе працевлаштування особи з інвалідністю.
Проте, як зазначає позивач за первісним позов, відповідач за зустрічним позовом, із наданої копії наказу Повного товариства ОСОБА_4 «Фараон» - Ломбард вбачається, що наказ видано 16.02.2009 року, встановлено квоту в розмірі одного робочого місця для прийому працівника з інвалідністю, виділено в рахунок квоти 1 робоче місце та створено і виділено робоче місце для осіб з інвалідністю у межах нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Але звіт до центру зайнятості за формою №3-ПН подано вперше лише 14.03.2020 року.
На думку позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом Повне товариство Кузьміна Д.В. «Фараон» - Ломбард не може вважатись таким, що вжило всіх належних від нього заходів, спрямованих на недопущення скоєння правопорушення, а відтак, товариство не може бути звільненим від відповідальності.
Тому, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить відмовити в задоволенні позовних вимог Повному товариству ОСОБА_4 «Фараон» - Ломбард, у повному обсязі.
25.09.2020 року представником Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард подано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Так, відповідач за первісним позовом зазначає, що вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для інвалідів для даної категорії громадян, не може слугувати підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій, підставою для застосування яких, є наявність вини юридичної особи.
Тому, відповідач за первісним позовом просить відмовити в задоволенні позовних вимог Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів у повному обсязі.
Крім того, 25.09.2020 року представником Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард подано до суду заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву, які долучено до матеріалів справи.
Позивач за зустрічним позовом зауважив, що оскільки вживало всіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.
У судовому засіданні 28.09.2020 року представник позивача за первісним позовом наполягала на задоволенні первісного позову з підстав, викладених у позовній заяві та заперечив проти задоволення зустрічного позову.
Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) просив задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Повним товариством ОСОБА_4 та ОСОБА_3 « Фараон » - Ломбард 01.03.2019, 03.04.2019 року, 06.05.2019 року, 04.06.2019 року, 05.07.2019 року, 02.08.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 05.11.2019 року, 04.12.2019 року було подано до Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості звіти згідно форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», у тому числі, про наявність вакансії для осіб з інвалідністю, зокрема, на вакансію касир-експерт у кількості 1 вакансії.
Доказів щодо направлень від органу центру зайнятості та працевлаштувань за вказаною посадою матеріали справи не містять.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач за первісним позовом звернувся до суду з цим позовом.
Разом з тим, вважаючи висновки Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про порушення товариством вимог законодавства такими, що не відповідають вимогам законодавства та відповідно протиправними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році, відповідач за первісним позовом звернувся до суду із зустрічною позовною заявою.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Частинами 1, 2 ст.19 Закону №875-ХІІ передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
За приписами до ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Частиною 3 ст.18 цього Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З аналізу вказаних норм вбачається, що обов`язок з працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу, покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок підприємств подавати центрам зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів саме щомісяця був встановлений Законом України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення», який втратив чинність 01 січня 2013 року, а тому, до спірних правовідносин не застосовується.
Отже, з 01 січня 2013 року періодичність подання звітів 3-ПН не була регламентована законом.
Вказане питання врегульоване з прийняттям Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (далі - Порядок № 316).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Відтак, на момент розгляду справи, законодавець не покладав на підприємство обов`язок подавати форму 3-ПН щомісячно чи з будь-якою іншою періодичністю. Натомість, існує обов`язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме, не пізніше через три робочі дні з дати відкриття вакансії.
Суд критично ставиться до посилань позивача за первісним позовом щодо видання відповідачем за первісним позовом наказу 16.02.2009 року, яким встановлено квоту в розмірі одного робочого місця для прийому працівника з інвалідністю, що звіт до центру зайнятості за формою №3-ПН подано вперше лише 14.03.2020 року, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача за первісним позовом від 16.02.2009 року встановлено норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Створено та виділено робочі місця для осіб з інвалідністю у межах нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Судом встановлено, що протягом 2019 року у відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом працювала одна особа з інвалідністю, яка прийнята на посаду згідно наказу №01/К від 01.01.2005 року.
Крім того, судом встановлено, що наказом Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард № 04/РМ від 09.01.2019 року встановлено норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік у розмірі 2 (двох) робочих місць. Створено і виділено 2 робочих місця для осіб з інвалідністю у межах нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2019 року на адресу відповідача за первісним позовом надійшла заява від ОСОБА_5 , яка є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою акта огляду медико-соціальною комісією, про прийняття її на посаду касира-експерта з 01.02.2019 року.
Проте, 28.01.2019 року ОСОБА_5 подала заяву про перенесення першого робочого дня з 01.02.2019 року на 04.03.2019 року, у зв`язку з сімейними обставинами.
Разом з тим, за поясненням позивача, ОСОБА_5 не змогла приступити до виконання обов`язків за посадою з 04.03.2019 року, у зв`язку з чим, відповідач за первісним позовом подав вперше до Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу.
Розпочинаючи з 14.03.2019.2019 року, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом подавав до Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316, де зазначено, що Повне товариство ОСОБА_4 та ОСОБА_3 « Фараон » - Ломбард подавало заявку на прийняття на роботу осіб з інвалідністю за вакансією касир-експерт, а саме інваліда, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Матеріали справи містять докази прийняття відповідних звітів Дніпровською районною філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості, тим самим відповідач вжив всіх залежних від нього передбачених законодавством заходів для виконання нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році, тобто заходів для недопущення правопорушення.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до наказу директора ПТ «Фараон» - Ломбард від 24.12.2019 року № 24/К «Про прийняття на основне місце роботи» призначено ОСОБА_6 на посаду касира-експерта ПТ «Фараон» - Ломбард зі строком випробування в три місяці.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №613890, копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_6 встановлено третю групу інвалідності.
При цьому, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом зазначає, що прийняття на вказану вакансію здійснювалось відповідачем самостійно, що позивачем за первісним позовом не спростовано.
Суд вважає, що вина відповідача за первісним позовом у невиконанні нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік відсутня, оскільки, відповідач вживав всі необхідні заходи по створенню робочого місця та працевлаштуванню особи з інвалідністю. Поряд з цим, фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за 2019 рік, не встановлено.
Тобто, відповідачем було вжито всіх заходів по створенню робочих місць для працевлаштування особи з інвалідністю, відповідно до встановленого нормативу.
Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Таким чином, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
При цьому, суд зазначає, що роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій, за відсутності вини юридичної особи.
Отже, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.
Суд дійшов висновку, що роботодавець вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, зокрема, відповідачем за первісним позовом було вжито всіх необхідних заходів для працевлаштування особи з інвалідністю, перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, протягом 2019 року здійснював ряд заходів з метою виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме, інформував протягом звітного року центр зайнятості про наявність вільних вакансій на підприємстві з наданням відповідної характеристики вакантного місця (звітність форми №3-ПН).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №812/1140/18, відповідно до якої, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування, за умови, що відповідач ужив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до встановленого нормативу.
Відповідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом було виконано всі необхідні заходи по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю і їх працевлаштуванню та дотримано вимоги, встановлені статтею 19 Закону №875-ХІІ, а тому, підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.
Відповідно до положень ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Повного товариства Кузьміна Д.В. та ОСОБА_3 «Фараон»-Ломбард про стягнення адміністративно-господарських санкцій задоволенню не підлягають.
При цьому, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача за зустрічним позовом про визнання незаконними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування Повному товариству ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард адміністративно - господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в сумі 2102,00грн., що документально підтверджується квитанцією 21.07.2020 року, що міститься в матеріалах справи.
Отже, сплачений судовий збір за подачу зустрічного позову до суду в сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом.
Разом з тим, відповідно до статті 139 КАС України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем за первісним позовом при зверненні до суду.
Керуючись статтями 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 177, 178, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Повного товариства Кузьміна Д.В. та ОСОБА_3 «Фараон» - Ломбард про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.
Зустрічну позовну заяву Повного товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон» -Ломбард до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Дніпропетровський обласний центр зайнятості про визнання протиправними дій - задовольнити.
Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування Повному товариству ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Фараон»-Ломбард адміністративно - господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01.10.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька