Справа № 182/2487/20
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2487/20
Провадження № 2-а/0182/39/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.09.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захарової Яни Петрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05.05.2020 РОКУ звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

30.04.2020 року відносно нього інспектором 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захаровою Я.П. складено постанову серії ЕАК № 2466306, згідно якого його, як власника транспортного засобу ЗАЗ Ланос НОМЕР_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови він 30.04.2020 року о 14:20 год. у м. Кривий Ріг по проспекту Миру 12 керував транспортним засобом зі швидкістю 74 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 24 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCAM LTI 20/20 TC000659 Боді камера АЕ-00231, чим порушив п. 12.4 ПДР .

Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки підстав притягнення його до адміністративної відповідальності не було, доказів його винуватості матеріали справи не містять. Зазначає, що на лазерному вимірювачі, яким вимірювалася швидкість руху його автомобілю була відсутня пломба, тому вважає, що згідно Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016 року, такий засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним.

Також зазначив, що на фотознімку із зображенням його транспортного засобу та у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено різний час, що ставить під сумнів обґрунтованість тієї обставини, що було зафіксовано перевищення швидкості саме його транспортного засобу.

Враховуючи викладене, просить суд скасувати вказану постанову, провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 01.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.06.2020 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення (а.с. 27-33) з додатками, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається, що перевищення швидкості руху позивачем підтверджується фото та відеозаписом, що мається у матеріалах справи.

Щодо відсутності пломби на засобі вимірювальної техніки зазначила, що лазерний вимірювач швидкості ТruCAM LTI 20/20 TC000659 має діюче свідоцтво про повірку та на ньому мається нанесений відбиток повір очного тавра у зв`язку з чим показники швидкості руху, отримані ним є належним доказом, тому постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

При винесені постанови нею було з`ясовано усі обставини справи, постанова відповідає всім приписам, передбаченим КупАП.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах позову наполягає у повному обсязі (а.с. 53).

Відповідач до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Справа слухалася за відсутності учасників справи, що відповідає положенням ч.3 ст.268 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Між сторонами виникли публічно-правові відносини, які врегульовані КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визначеним у п.п.1-6 ч. 1 цієї статті. Згідно ч.2 цієї статті, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 30.04.2020 року відносно позивача інспектором 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захаровою Я. П. складено постанову серії ЕАК № 2466306, згідно якого позивача, як власника транспортного засобу ЗАЗ Ланос НОМЕР_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 30.04.2020 року о 14:20 год. у м. Кривий Ріг по проспекту Миру 12 керував транспортним засобом зі швидкістю 74 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 24 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCAM LTI 20/20 TC000659 Боді камера АЕ-00231, чим порушив п. 12.4 ПДР

Позивач в обґрунтування позову посилався, що на лазерному вимірювачі, яким вимірювалася швидкість руху його автомобілю була відсутня пломба, тому вважає, що згідно Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016 року, такий засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним.

Також зазначив, що на фотознімку із зображенням його транспортного засобу та у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено різний час, що ставить під сумнів обґрунтованість тієї обставини, що було зафіксовано перевищення швидкості саме його транспортного засобу.

Ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі - ПДР) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за порушення п. 12.4 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, належних та допустимих доказів, достатніх у свої сукупності на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Сама ж по собі наявність постанови про адміністративне правопорушення не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На підтвердження своєї позиції, відповідачем подано відеозапис фіксації правопорушення, здійсненого лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 TC000659.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, судом береться до уваги зазначення відповідачем безпосередньо в оскаржуваній постанові, що вимірювання швидкості здійснено приладом TruCam LTI 20/20 TC000659 тобто відповідачем виконаний наведений обов`язок.

Також, суд враховує, що законність та правомірність використання відповідачем 30.04.2020 лазерного вимірювачу швидкості TruCam LTI 20/20 TC000659 у цій справі не є спірним та підтверджується змістом наданих копій свідоцтва про повірку приладу від 02.12.2019 № 22-01/16817, сертифікату від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012, експертного висновку лазерного вимірювача від 27.09.2018 №04/02/03-3008.

Сторонами підтверджується, що запис з лазерного вимірювачу швидкості TruCam LTI 20/20 TC000659 відповідачем демонструвався позивачу та був врахований відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто покладений в основу оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави вважати, що відеозапис фіксації правопорушення, здійсненого лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 TC000659 є недопустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Водночас, відеозапис з приладу TC000659 містить зображення руху декількох транспортних засобів, з наведенням прицілу на третій автомобіль темного кольору, в той час, коли він майже зрівнявся з іншим автомобілем, який рухався справа від нього.

На Роздруківці цього запису зображення відтворено неякісно, нечітко, символи державного номерного знаку, марку, колір транспортного засобу у потоці інших машин не видно.

Крім того, в оскаржуваній постанові час скоєння правопорушення визначений 14:20:45 год, натомість на відеозаписі вимірювання швидкості здійснено о 14:21:07 год.

Отже ці докази, як самостійно так і в сукупності перешкоджають суду достовірно та беззаперечно встановити, що відповідачем була виміряна швидкість саме транспортного засобу під керуванням позивача, тому визнаються судом неналежними.

При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначені та матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача і приходить до висновку про скасування постанови Інспектора 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захарової Я. П. серії ЕАК № 2466306 від 30.04.2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 8,9,12, 14, 72-74,77, 90,94,241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захарової Яни Петрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 266306 від 30.04.2020 року складену Інспектором 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області, сержанта поліції Захаровою Яною Петрівною якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складений 01.10.2020 року.

Суддя: О. В. Рунчева