Справа № 460/4233/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/4233/19 пров. № А/857/4310/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Комшелюком Т.О. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівне) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морган Феніче» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Феніче» (далі ТзОВ «Морган Феніче», товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС №5 від 23.09.2019.

Позов мотивований безпідставністю застосування до товариства штрафних санкцій відповідно до ст.127 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки недоплату з податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) та військового збору було виявлено та виправлено самостійно.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 позовні вимоги були задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 271080,38 грн. У задоволенні вимоги в частині нарахування пені на суму 1827,34 грн відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що правомірно застосував до позивача передбачені ст.127 ПК України штрафні санкцій, покликаючись на правові позиції Верховного суду, оскільки позивач не сплатив (не перерахував) до бюджету військовий збір за граничними термінами сплати у випадку, коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору, що є порушення п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4, п.п.1.5, п.п.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Лавренчук Т.В., яка просила відхилити апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, на підставі наказу ГУ ДПС №2162 від 14.08.2019, посадовими особами контролюючого органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Морган Феніче» з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету військового збору за період з 01.04.2018 по 16.07.2019, за результатами якої складено акт №1/17-00-33-05/33426845 від 02.09.2019.

Перевіркою встановлено порушення вимог п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4, п.п.1.5, п.п.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу XX ПК України, зокрема, несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ТзОВ «Морган Феніче» сум належного до сплата військового збору за граничними термінами сплати збору до бюджету, передбачених п.168.1 ст.168 цього Кодексу, у випадку коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору, неподання податковим агентом ТзОВ «Морган Феніче» платіжних доручень, належного до сплати військового збору, під час виплати доходу на користь платників податків за граничними термінами сплати збору до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 ПК України за період з 03.04.2018 по 07.02.2019.

На підставі висновків акту перевірки, 29.09.2019 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №5, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 271080,38 грн на підставі п.127.1 ст.127 ПК України та нарахована пеня в сумі 1827,34 грн відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України.

У подальшому, товариство подавало скаргу на податкове повідомлення-рішення, яку рішенням ДПС України №1194216/99-00-08-05-04 від 05.12.2019 було залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ «Морган Феніче» за період з 01.04.2018 по 28.12.2018 та з 01.01.2019 по 08.02.2019 виправило помилки (сплатило недоплати) з військового збору в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно положень ПК України, що підтверджується відповідними документами та платіжними дорученнями. Суд першої інстанції також звернув увагу, що виправлення помилок та сплата недоплат з військового збору відбулися задовго до проведення перевірки та виявлення порушення контролюючим органом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі), зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України із змінами та доповненнями.

За змістом п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку є:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

- податковий агент.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу), платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки), виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п.169.4 ст.169 ПК України, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно п.161 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 Цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст.171 ПК України (п.п.1.5 п.161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).

Пунктом 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу, а ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Згідно п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збірна підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України, відповідальним за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; податковий агент з інших доходів, визначених п.п.1.2 п.16 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, які є об`єктом оподаткування військовим збором. Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій та обов`язок щодо погашення податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента.

Згідно п.110.1 ст.110 ПК України, платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи, несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Диспозиція статті 127 ПК України передбачає відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, тобто, в такому випадку платником податків має бути допущена бездіяльність в частині виконання свого обов`язку, передбаченого статтею 168 ПК України.

Разом з тим, за змістом абз.8 п.127.1 ст.127 ПК України, передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Відповідно до п.п.169.4.3 п.169.4 ст.169 ПК України, роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.

З матеріалів справи видно, що позивач є податковим агентом, отже зобов`язаний сплачувати, зокрема, військовий збір.

У спірному періоді ТзОВ «Морган Феніче» працівникам виплачувало доходи, нараховані (сплачені) у зв`язку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Наказом №87-2 від 21.12.2018 «Про проведення перерахунку із сплати військового збору» було вирішено провести перерахунок зі сплати військового збору в період з 01.04.2018 по 28.12.2018 станом на 28.12.2018. Контроль за виконанням даного наказу покладено на головного бухгалтера

Бухгалтерською довідкою від 28.12.2018 підтверджено, що за період перерахунку ТзОВ «Морган Феніче» виявило помилки в розрахунках сум військового збору, що підлягали перерахуванню до бюджету. Внаслідок помилок ТзОВ «Морган Феніче» несвоєчасно перерахувало до бюджету 197650,22 грн. ТзОВ «Морган Феніче» виправило ці помилки та погасило недоплату військового збору на суму 197388,71 грн за період перерахунку протягом 2018 року. Станом на 28.12.2018 заборгованість товариства з військового збору становила 261,51 грн = сума переплат сума недоплат = 197388,71 -197650,22.

Також, як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 08.02.2019 позивачем було проведено перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за період з 01.01.2019 по 08.02.2019 з метою визначення правильності оподаткування військового збору, відповідно до п.п.169.4.3 п.169.4 ст.169.4.3 ПК України.

За період перерахунку ТзОВ «Морган Феніче» виявило помилки в розрахунках сум військового збору, що підлягали перерахуванню до бюджету. Внаслідок помилок ТзОВ «Морган Феніче» несвоєчасно перерахувало до бюджету 6274,61 грн.

ТзОВ «Морган Феніче» виправило вказані вище помилки та погасило недоплату військового збору на суму 6274,61 грн за період перерахунку протягом 01 січня та 08 лютого 2019 року.

Станом на 08.02.2019 позивач мав переплату з військового збору на суму 4808,61 грн = сума переплат сума недоплат = 11083,22 - 6274,61.

Проведення позивачем перерахунку з військового збору у вказаному періоді підтверджується також актом перевірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до товариства штрафних санкцій, передбачених п.127.1 ст.127 ПК України, оскільки позивач самостійно виправив помилки (сплатив недоплату) з військового збору при проведенні перерахунку податку, передбаченого п.169.4 ст.169 ПК України, в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року.

В частині відмови у задоволенні позовної вимоги рішення суду сторонами не оскаржувалося та колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч.2 ст.308 КАС України.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року по справі №460/4233/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 30.09.2020.