Справа № 0240/2635/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2020 р. Справа № 0240/2635/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: Грицуляк Т.П.

представника відповідача: Шевчука В.Г., Жержєва О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що за наслідками позапланової невиїзної документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період 01.01.2015 по 18.04.2018, посадовими особами відповідача складено акт №3139/1305/ НОМЕР_1 від 02.07.2018, у висновках якого, окрім інших, відображено порушення п. 181.1. ст. 181, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185 ПК України. Крім того, на підставі виявлених порушень 20.07.2018 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, а також вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не запрошення позивача на розгляд його заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , останній звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 11.12.2019 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, а справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Ухвалою від 08.01.2020 матеріали даної справи прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.02.2020.

Судове засідання 03.02.2020 відкладено до 20.02.2020 за клопотанням представника відповідача та з метою виклику позивача в судове засідання.

Судове засідання 20.02.2020 відкладено до 03.03.2020 за клопотанням позивача.

Ухвалою від 03.03.2020 задоволено клопотання представника відповідача та замінено первинного відповідача його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Ухвалою від 03.03.2020, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 календарних днів.

Крім того, з метою витребування додаткових доказів, судове засідання 03.03.2020 відкладено до 19.03.2020.

Судове засідання 19.03.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 22.04.2020.

Судове засідання 22.04.2020 відкладено до 13.05.2020 за клопотанням представника відповідача та у зв`язку з карантином, запровадженим на усій території України.

З аналогічних підстав відкладено судовий розгляд справи з 13.05.2020 до 03.06.2020.

Судове засідання 03.06.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 23.06.2020.

Ухвалою від 23.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.07.2020.

В судовому засіданні 09.07.2020 оголошено перерву до 29.07.2020 з метою витребування у позивача додаткових доказів.

Судове засідання 29.07.2020 відкладено до 03.09.2020 у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання та не надання ним доказів, які були витребувані в судовому засіданні 09.07.2020.

Судове засідання 03.09.2020 відкладено до 23.09.2020 за клопотанням представника позивача та у зв`язку з його хворобою.

Представник позивача в судовому засіданні 23.09.2020 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема зазначив, що сукупний дохід позивача за період, який був предметом перевірки, не перебільшив 1000000 гривень, адже в зазначений період мало місце часткове повернення проданого позивачем товару, внаслідок чого змінився і отриманий ним дохід.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обґрунтованість висновків перевірки, відображених в акті №3139/1305/ НОМЕР_1 від 02.07.2018 та, як наслідок, правомірність податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2018.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що самозайнята особа ОСОБА_1 21.06.2004 був взятий на податковий облік за №3114 та станом на 18.06.2018 перебував на обліку в Гайсинській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

В період з 18.06.2018 по 22.06.2018, посадовими особами відповідача проведена позапланова документальна невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2015 по 18.04.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.04.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 18.04.2018.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 02.07.2018 за №3139/1305/ НОМЕР_1 , у висновках якого, окрім іншого, зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України (встановлено заниження суми податкових зобов`язань за перевіряємий період в сумі 278142,82 грн.).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки №3139/1305/ НОМЕР_1 позивач подав письмові заперечення щодо акту.

Разом із тим, за наслідком їх розгляду, відповідачем залишено акт перевірки без змін.

Крім того, на підставі виявлених порушень, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 385215,66 грн., в тому числі, за основним платежем 278142,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 69535,70 грн. та пеня 37537,14 грн.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, а також вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не запрошення позивача на розгляд заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , останній звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 11.12.2019 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, а справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню № від 20.07.2018 та враховуючи висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 11.12.2019, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з пунктом 183.1 статті 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (пункт 183.2 статті 183 ПК України).

Із наведеного вище слідує, що обов`язок зареєструватися платником ПДВ виникає у суб`єкта підприємницької діяльності за умови перевищення ним протягом останніх 12 календарних місяців виручки від здійснення операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому, положеннями пункту 183.10 статті 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

В даному ж випадку, як слідує із змісту акта перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , в ході перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що згідно книг обліку доходів та витрат позивачем в період з 01.04.2016 по 31.03.2017 отримано загальний дохід від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1035182,22 грн. Разом із тим, позивач, в порушення вимог пункту 183.2 статті 183 ПК України не подав до контролюючого органу у встановлений законом 10-денний строк заяву про його реєстрацію як платника податку на додану вартість.

Як наслідок, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.04.2017 по 18.04.2018 в сумі 278142,82 грн.

В той же час, направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на необхідність підтвердження дійсного обсягу виручки, отриманої позивачем у період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року.

З метою перевірки наведених вище обставин, ухвалою від 08.01.2020 витребувано у сторін належним чином засвідчені копії книги обліку доходів і витрат, книги РРО та банківських виписок, на які міститься посилання в акті перевірки.

На виконання вимог даної ухвали 12.03.2020 представником позивача надано засвідчену копію книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 .

При цьому, дослідивши інформацію, відображену в книзі обліку доходів і витрат №208 від 12.06.2014, судом встановлено, що за період з квітня 2016 року по березень 2017 року включно, загальна сума отриманого позивачем доходу, який підлягає декларуванню, становить 1035182,22 грн., що відповідає сумі, яка зафіксована в акті перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 .

В свою чергу, обґрунтовуючи протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, представник позивача зазначив, що в період з квітня 2016 року по березень 2017 року відбулось часткове повернення проданого позивачем товару, в зв`язку з чим розмір його доходу зменшився та, з врахуванням відповідних обставин, не перевищив порогу в 1 млн. грн.

Разом із тим, такі твердження представника позивача суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, окрім іншого, зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Так, судом встановлено, що позивач є суб`єктом господарювання, який у своїй господарській діяльності використовує РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надання послуг) у сфері торгівлі.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №547), реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму проведеної операції видається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова видача", якщо такі внесення чи видача не пов`язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція "службове внесення" використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту (п. 6 Розділу ІІІ Порядку №547).

Реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми (п. 7 Розділу ІІІ Порядку №547).

Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Порядку №547, якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги), відомості про товар (послугу), суму виданих коштів, номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Таким чином, положеннями Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Порядку №547 визначено особливий порядок повернення проданого із застосуванням РРО товару, який передбачає обов`язкову реєстрацію від`ємної суми вартості проданого товару, що підлягає поверненню, з оформленням акту про видачу коштів, у випадку якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень.

Разом із тим, в даному випадку в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт належного оформлення позивачем операції з повернення товару із врахуванням положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Порядку №547.

Крім того, враховано, що положеннями п. 5 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення.

В даному ж випадку, як слідує із наданої представником позивача копії книги обліку доходів і витрат №208 від 12.06.2014, остання не містить жодних відомостей про суми коштів, повернутих позивачем за товари (роботи/послуги), які б мали бути відображені у відповідній графі у разі здійснення операції з повернення товару та у випадку незастосування суб`єктом господарювання реєстраторів розрахункових операцій.

До того ж, в судовому засіданні 09.07.2020 судом витребувано у позивача докази, які б підтвердили подальший руху товару, який був повернутий позивачу у спірний період, а також заяви покупців щодо повернення товарів та відповідні чеки.

Разом із тим, відповідних доказів позивачем на вимогу суду надано не було.

Таким чином, за відсутності відповідних доказів, суд критично оцінює посилання представника позивача стосовно того, що у спірний період позивачем здійснювалось повернення товарів, в зв`язку з чим розмір його доходу зменшився та не перевищив порогу в 1 млн. грн.

За сукупністю викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу в частині, що стосується порушення позивачем вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України, та, як наслідок, правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2018.

В той же час, надаючи оцінку посиланням представника позивача стосовно бездіяльності відповідача щодо не запрошення позивача на розгляд його заперечень на акт перевірки, то суд зазначає наступне.

Так, згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, не погоджуючись із висновками акта перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , позивач 09.07.2018 подав до контролюючого органу заперечення на акт перевірки, в яких, окрім іншого, виявив бажання бути присутнім під час їх розгляду, а тому просив попередити його про дату, час та місце розгляду його заперечень.

11.07.2018 відповідач направив на адресу позивача лист-запрошення на розгляд заперечень на акт перевірки, в якому зазначив, що розгляд відбудеться за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, об 11-й годині на 4-му поверсі.

Разом із тим, як слідує із змісту самого листа-запрошення, останній не містить дати проведення такого розгляду.

Крім того, відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідний лист-запрошення отримано позивачем 10.08.2018, в той час як лист Головного управління ДФС у Вінницькій області за результатами розгляду заперечень ОСОБА_1 на акт перевірки датовано 18.07.2018.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог п. 86.7 ст. 86 ПК України, не вжито належних заходів, спрямованих на повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду його заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , що, на думку суду, свідчить про допущену з його боку бездіяльність.

В той же час, слід враховувати, що бездіяльність відповідача щодо не запрошення позивача на розгляд його заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , на переконання суду, жодним чином не спростовує відображених в ньому висновків перевірки, в частині порушення ОСОБА_1 вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати, понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню в сумі 1762,00 грн., пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не запрошення ОСОБА_1 на розгляд його заперечень на акт перевірки №3139/1305/ НОМЕР_1 .

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 02.10.2020

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна