Справа № 200/9719/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 р. Справа№200/9719/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Покровська міська рада Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Дружиніної М. О. (далі - відповідач, Реєстратор), третя особа на стороні позивача Покровська міська рада Донецької області (далі - третя особа, Покровська МР ) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Реєстратора від 04.03.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовним вимог зазначено таке.

Позивачка звернулась до Реєстратора із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру (далі - ДЗК) про земельну ділянку з метою її державної реєстрації з необхідними додатками. За результатами розгляду вказаної заяви Реєстратором у її задоволенні відмовлено, у зв`язку із тим, що подані документи не відповідають установленим вимогам, а саме у проєкті землеустрою відсутня згода землекористувачів на вилучення земельної ділянки та передачу у власність іншому громадянину.

Позивачка вважає таке рішення протиправним з огляду на наведені у позові положення Земельного кодексу України та Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

ГУ Держгеокадастром у Донецькій області надано відзив, за змістом якого висловлено прохання у позові відмовити, з нижчевикладених підстав.

Щодо невідповідності поданих документів вимогам законодавства, то відповідачем встановлено порушення ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

За наявними у Міськрайонного управління відомостями витребувана позивачкою у власність земельна ділянка знаходиться між мікрорайонами «Лазурний» та «Сонячний» у м. Покровську та співпадає з земельними ділянками, які за формою 6-зем були передані громадянам у тимчасове користування для індивідуального городництва. Вказані земельні ділянки передавались громадянам для городництва у 1994 - 1996 роках. Розподілом земельних ділянок займалось управління соціального забезпечення Покровської МР. Кадастрові номери не визначались, документація із землеустрою не розроблялась. Інформація вносилась до цих форм звітності на підставі відомостей наданих Покровською МР у 1999 році.

Таким чином, на думку відповідача, подані ОСОБА_1 документи не відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до реєстратора третя особа: Покровська міська рада Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 у справі № 200/9719/19-а задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 у справі № 200/9719/19-а скасовано. Справу № 200/9719/19-а направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно витягу з протоколу з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020 справу передано на розгляд судді Волгіній Н. П.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2020 справу № 200/9719/19-а прийнято до провадження, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 клопотання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про заміну відповідача у справі - задоволено. Замінено відповідача у справі - Реєстратора на Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області).

Розпорядженням керівника апарату від 22.07.2020 № 87 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Волгіної Н. П. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 200/9719/19-а.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І. В.

Ухвалою суду від 23.07.2020 справу № 200/9719/20 прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.09.2020 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання, призначеного на 28.09.2020, сторони у справі та третя особа не з`явились, належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Суд, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд справи здійснив у письмовому провадженні.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянкою України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 09.04.2016 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Покровської МР із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,86 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1.

Рішенням Покровської МР від 31.03.2018 № 7/58-20 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м. Покровськ» вирішено надати дозвіл на розробку проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м. Покровськ (згідно додатку).

Відповідно витягу з рішення Покровської МР від 31.03.2018 № 7/58-20 у переліку громадян, яким надано відповідний дозвіл під номером 16 рахується ОСОБА_1

Колективним підприємством «Геосвіт» розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:094:

У вказаному проєкті, зокрема, зазначено таке.

Щодо невідповідності у проєкті землеустрою відомостей про склад угідь земельної ділянки, яка проектується до відведення даним довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями даним форми 6-зем станом на 01.01.2016 повідомлено, що згідно наказу Мінрегіону від 30.12.2015 № 337 ведення державної статистичної звітності форми 6-зем після 01.07.2016 не здійснюється. Відповідно ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється згідно розроблених та затверджених генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно висновку відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської МР від 05.12.2018 № 16-12/62 до вказаного вище проєкту землеустрою, зокрема, приймаючи до уваги відповідність місця розташування ділянки плану зонування території м. Покровськ, детальний план території кварталу садибної забудови в районі м-н 1-17, затверджений рішенням виконкому міської ради від 19.03.2018 № 79 відділ погоджує проєкт землеустрою.

Висновком про розгляд проєкта землеустрою експерта державної експертизи Мерзлова Ю. М. від 19.02.2019 проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 - погоджується.

Відповідно кадастрового плану земельної ділянки кадастровий № :03:094 вказана земельна ділянка межує виключно із землями комунальної власності на території Покровської МР. Код угідь згідно КВЗУ (ПКМУ 1051) - 007.01, назва - землі під житловою забудовою, код цільового призначення - 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 27.12.2018 № 1438/175-18 земельна ділянка площею 0,86 га, яка розташована у межах АДРЕСА_1 згідно даних державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми 6-зем) станом на 01.01.2016 обліковується в землях наданих у користування громадянам для індивідуального городництва, угіддя - рілля.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2019 № ЗВ-019 разом із доданими до неї матеріалами Реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК від 04.03.2019 № РВ-019 з таких підстав:

невідповідності поданих документів, вимогам установлених Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: згідно з даними державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) земельна ділянка передана у користування громадянам для індивідуального городництва. Проте погодження землекористувачів на вилучення земельної ділянки та передачу її у власність іншому громадянину в проєкті землеустрою відсутнє, що є порушенням вимог п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій»;

невідповідності електронного документа установленим вимогам: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу.

Протоколом перевірки електронного документа від 04.03.2019 № ПП-019 встановлено, що електронний документ не відповідає: наявним даним ДЗК; встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, даним документації із землеустрою або оцінки земель.

Надані сторонами у справі письмові докази досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

На виконання вимог постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 судом досліджено викопіювання з топографічної зйомки АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площа 0,086 га, викопіювання з детального плану території кварталу садибної забудови в районі мікрорайону «1-17», викопіювання з плану зонування (Зонінгу) території м. Покровськ (зона Ж-1п) , викопіювання з детального плану території кварталу садибної забудови в районі мікрорайону «1-17» для індивідуального житлового будівництва учасниками АТО та особами, прирівняними до них, в межах м. Покровськ та кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий № :03:094.

Також судом ухвалами від 23.07.2020 та від 11.08.2020 у відповідача та третьої особи витребовувались докази з метою з`ясування обставин щодо наявності у даній справі спору про право.

За результатами аналізу вказаних вище документів й у зв`язку із ненаданням належних доказів на вимогу суду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати, що у даній справі наявні ознаки приватноправового спору, а тому здійснив розгляд справи по суті.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613).

Стаття 1.

1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Стаття 5.

5. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Стаття 7.

2. До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать:

здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні;

ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Стаття 9. Державний кадастровий реєстратор

1. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

4. Державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

8. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Стаття 21.

9. Відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 24. Державна реєстрація земельної ділянки

1. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

3. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

4. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

5. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

6. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 затверджений Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051, у редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Розділ «Основні вимоги щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про його об`єкти

Пункт 67. Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Пункт 70. Державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:

1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;

4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її відповідно до пункту 71 цього Порядку.

Пункт 73. Державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру:

1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє:

відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку;

електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку;

2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Пункт 74. Державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність:

1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів);

2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1;

3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Пункт 74-1. У разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.

У разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність електронного документа установленим вимогам, до рішення про відмову Державний кадастровий реєстратор додає протокол проведення перевірки електронного документа, в якому зазначаються відомості, передбачені пунктом 78 цього Порядку.

Пункт 78. У протоколі проведення перевірки електронного документа зазначаються:

1) дата та номер протоколу; 2) реєстраційний номер заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) вид та назва документації із землеустрою та оцінки земель; 4) відомості про замовника документації із землеустрою, зазначені у підпункті 3 пункту 72 цього Порядку; 5) кадастровий номер (за наявності) та місцезнаходження земельної ділянки або дані про інший об`єкт Державного земельного кадастру, щодо якого вносяться відомості (зміни до них) згідно з відповідною заявою; 6) відомості про розробника документації із землеустрою та оцінки земель; 7) відомості про невідповідність даних електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку; 8) викопіювання з кадастрової карти (плану) відповідної адміністративно-територіальної одиниці з нанесенням на ньому контурів об`єктів перевірки; 9) прізвище та ініціали Державного кадастрового реєстратора, що провів перевірку електронного документа.

Протокол проведення перевірки підписується Державним кадастровим реєстратором та засвідчується його печаткою.

Пункт 97. До Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць, зазначені у пункті 22 цього Порядку, на підставі:

10) щодо розподілу земель між власниками, користувачами:

державної статистичної звітності - до 2015 року;

даних державного реєстру земель;

даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пункт 107. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пункт 109. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою:

1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

Пункт 110. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ.

Пункт 111. Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 118. (наводиться у релевантній частині)

6. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки … подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються … , погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб)

Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин, далі - Закон № 858)

Стаття 50.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: … письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; … .

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 16. Планування територій на місцевому рівні

1. Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Висновки суду.

Підставою для відмови позивачці у внесенні відомостей до ДЗК стало встановлення Реєстратором відсутності погодження землекористувачів на вилучення земельної ділянки та передачу її у власність іншому громадянину.

Факт наявності права власності/землекористування Реєстратором обґрунтовано із посиланням на відомості державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) земельна ділянка передана у користування громадянам для індивідуального городництва. Аналогічне міститься у довідці ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 27.12.2018 № 1438/175-18, при цьому уточнено що відомості чинні станом на 01.01.2016.

Однак суд звертає увагу, що у примітці до вказаної довідки вказано, що відповідно до ст. ст. 79-1, 198, 203, 204 ЗК України та ст. ст. 21, 33 п. 1, 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» облік кількості та якості земель здійснюється на підставі державної статистичної звітності до 2015 року, у зв`язку із чим довідка має інформаційний характер.

Водночас, відповідно до п. 97 Порядку № 1051 до ДЗК вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць, зазначені у пункті 22 цього Порядку, щодо розподілу земель між власниками, користувачами на підставі: державної статистичної звітності - до 2015 року; даних державного реєстру земель; даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, відомості щодо розподілу земель між власниками, користувачами до ДЗК можуть вноситись на підставі: державної статистичної звітності - до 2015 року.

Доказів внесення відповідних відомостей до ДЗК суду не надано.

Натомість наявні у справі докази свідчать, що спірна земельна ділянка межує із землями комунальної власності Покровської МР.

Поряд із цим суд звертає увагу на таке.

Статтею 13 Земельного кодексу УРСР від 08.07.70 передбачалося, що земля в Українській РСР надається в користування, зокрема, громадянам СРСР.

Згідно зі статтею 20 вказаного Кодексу право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчувалося державними актами на право користування землею. Форми актів встановлювалися Радою Міністрів СРСР. Зазначені документи видавалися після відводу земельних ділянок в натурі.

Згідно з Земельним кодексом Української РСР від 18.12.90 № 561-XII земельні ділянки могли надаватися у володіння і користування.

Статтею 7 Кодексу передбачалося, що у постійне користування (без заздалегідь встановленого строку) земля могла надаватися громадянам Української РСР для городництва, сінокосіння і випасу худоби;

Згідно зі статтею 23 вказаного Кодексу право володіння або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.03.91 № 889-XII "Про форми державних актів на право володіння і користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок" було затверджено, зокрема форми державних актів на право довічного успадкованого володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.

Законом України від 13.03.92 № 2196-XII Земельний кодекс Української РСР від 18.12.90 № 561-XII було викладено в новій редакції. Відповідно до статті 23 Земельного кодексу України Постановою Верховної Ради України від 13.03.92 № 2201-XII "Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею" було затверджено нову форму державного акта на право постійного користування землею. Державний акт вказаної форми видавався виключно громадянам України. Підписував державний акт на право постійного користування землею Голова Ради народних депутатів, реєстрація проводилась в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею

У зв`язку з набранням чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III, стаття 126 якого передбачила посвідчення права постійного користування земельною ділянкою державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 було затверджено форму державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.10.2008 № 926 та від 12.11.2008 № 1019) установлено, що раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, що виникло до 01.01.2013, може посвідчуватись державними актами двох видів:

1) на право постійного користування землею;

2) на право постійного користування земельною ділянкою.

При цьому, згідно ст. 21 Закону № 3613 відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд неодноразово витребовував у відповідача відповідні докази, які надані до суду не були.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що згідно проєкту землеустрою спірної земельної ділянки, який погоджено відділом містобудування, архітектури та земельних відносин Покровською МР та експертом державної експертизи Мерзловим Ю. М., земельна ділянка віднесена до земель: землі під житловою забудовою, код цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та межує виключно із землями комунальної власності на території Покровської МР. Проєкт землеустрою відповідає плану зонування території (зонінгу) м. Покровськ, детальний план території кварталу садибної забудови в районі мікрорайону 1-17 для індивідуального житлового будівництва учасникам бойових дій та особам прирівняним до них, у межах м. Покровська затверджений рішенням виконкому міської ради від 19.03.2018 № 79.

У цьому ж висновку вказано, що на момент його складання землі не надано у власність чи користування код 16.00.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності обставин на які ним здійснено посилання.

Натомість, із землевпорядної документації, а саме викопіювання з детального плану території кварталу садибної забудови в районі «1-17» для індивідуального житлового будівництва учасниками бойових дій і особам прирівняним до них, у межах м. Покровськ та кадастрового плану земельної ділянки вбачається місце розташування спірної земельної ділянки, опис меж такої, а саме те, що земельна ділянка межує із землями комунальної власності на території Покровської міської ради.

Встановлення меж земельної ділянки оформлено актом, який підписав в. о. Покровської МР - суміжні користувачі, землекористувачем - ОСОБА_1 та розробником проєкту землеустрою - КП «Геосвіт».

Також суд бере до уваги висновок Верховного Суду викладений у постанові від 17.12.2018 справа №509/4156/15-а про те, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (ч. 1 ст. 72 КАС України)

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 74 КАС України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ч. 1 ст. 75 КАС України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч. 1, 2 ст. 76 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Ураховуючи викладене, суд не приймає посилання відповідача на репортаж телеканалу «Орбіта», на підставі ч. 2 ст. 74 та ч. 1 ст. 75 КАС України та, вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийняття оспорюваного у справі рішення у наведеній судом частині.

Щодо висновку відповідача про невідповідність електронного документа установленим вимогам.

Як вказано у п. 111 Порядку 1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

У свою чергу п. 74 передбачає відповідність електронного документу вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1 до Порядку № 1051.

Судом встановлено, що у Протоколі від 04.03.2019 № ПП-019 зазначено, що електронний документ не відповідає наявним даним ДЗК, встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, даним документації із землеустрою.

У відзиві, що був наданий Реєстратором на адресу Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 вх. № 5082 зазначено, що такі помилки є технічними, допущеними розробником такого електронного документа та були виявлені спеціальним програмним забезпеченням, яке використовується для державної реєстрації земельної ділянки у ДЗК.

Інших пояснень на адресу суду не надходило.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Європейський суд з прав людини у рішенні справа «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

Звідси суд робить висновок, що відповідачем не обґрунтовано у достатній мірі, які саме недоліки виявлені при проведенні перевірки електронного документа за заявою позивачки № ЗВ-019, чи стосуються ці недоліки відсутності згоди землекористувачів, чи наявні інші недоліку.

Отже, у суду відсутні підстави вважати оспорюване рішення правомірним й у вказаній частині.

Щодо способу захисту.

Частина 4 статті 245 КАС України.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає релевантними до обставин цієї справи висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17, а саме: «Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.»

Враховуючи викладене, із урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що належним способом захисту позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про внесення відомостей (змін до них) до ДЗК від 04.03.2019 реєстраційний № ЗВ-019 із врахуванням правової оцінки наданої судом.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ( 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Покровська міська рада Донецької області (85300, Доненька область, м. Покровськ, площа Шибанкова, 11, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до ДЗК від 04.03.2019 реєстраційний № ЗВ-019 із врахуванням правової оцінки наданої судом.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк