Справа № 640/11677/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Київ № 640/11677/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Восток"
до третя особа Державної податкової служби України Головне управління Державної податкової служби в Одеській області
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії ДФС України з неприйняття для реєстрації податкових накладних №8 від 04.04.2019; №9 від 04.04.2019; № 10 від 05.04.2019; № 11 від 05.04.2019; № 12 від 05.04.2019; № 13 від 05.04.2019; № 39 від 05.04.2019; № 14 від 08.04.2019; № 15 від 08.04.2019; № 16 від 08.04.2019; № 17 від 08.04.2019; № 18 від 08.04.2019; № 19 від 08.04.2019; № 20 від 08.04.2019; № 2 від 08.04.2019; № 21 від 09.04.2019; № 22 від 09.04.2019; № 24 від 09.04.2019; № 26 від 09.04.2019; № 27 від 09.04.2019; № 28 від 10.04.2019; № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019; № 31 від 11.04.2019; № 32 від 11.04.2019 № 33 від 11.04.2019; № 34 від 11.04.2019; № 35 від 11.04.2019; № 36 від 12.04.2019; № 37 від 12.04.2019; № 38 від 12.04.2019; № 41 від 15.04.2019; № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019 та визнати зазначені податкові накладні прийнятими і зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, коли вони були надіслані для реєстрації, а саме 26.04.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2019 задоволено клопотання позивача про залучення третьої яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова у реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних викликана протиправними діями контролюючих органів щодо розірвання договору про визнання електронних документів, що позбавило позивача можливості здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідачем відзив на позовну заяву подано, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами, згідно вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України..

Третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" надавало звітні документи до податкового органу на підставі укладеного договору про визнання електронних документів, укладеного Товариством з контролюючим органом за основним місцем обліку від 23.06.2017. За даними інформаційних сиcтем центрального рівня 10.05.2019 дію договору на центральному рівні було припинено з позначкою (Недійсний сертифікат директора).

17.05.2019 ТОВ «Торгівельна компанія "Восток" подало нову заяву про приєднання до Договору від 17.05.2019. Дію зазначеного договору було припинено з причин - «недійсний сертифікат директора».

22.05.2019 між товариством та контролюючим органом було укладено договір про визнання документів в електронному вигляді на підставі нової заяви про приєднання до Договору від 22.05.2019.

Позивач надав відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначив, що Головне управління ДФС в Одеській області не надало пояснень стосовно дії Договору про визнання електронних документів саме на день підписання і надіслання податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто на 26.04.2019.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" зареєстроване та перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДФС в Одеській області.

Судом встановлено, що між позивачем та контролюючим органом укладено договір про визнання електронних документів № 1 (реєстраційний № ) від 23.06.2017, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу (надалі - Договір).

Згідно умов Договору, позивач зобов`язаний надсилати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді з дотриманням встановленого порядку (п.1.1 розд.3), а податковий орган зобов`язується забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді (п.3.1 розд. 3).

Даним договором передбачено умови його розірвання в односторонньому порядку. Так п.4 розділу 6 містить в собі посилання, що контролюючий орган має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником нових посилених сертифікатів відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни місця реєстрації платника.

Інших підстав для розірвання в односторонньому порядку приписи Договору не містять. Станом на 01.01.2019 позивач надавав звітні документи в електронному вигляді на підставі Договору про визнання електронних документів.

26.04.2019 позивачем, засобами електронного зв`язку направлено відповідачу з метою реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних тридцять чотири податкові накладні, а саме: № 8 від 04.04.2019, № 9 від 04.04.2019, № 10 від 05.04.2019, № 11 від 05.04.2019, № 12 від 05.04.2019, № 13 від 05.04.2019, № 39 від 05.04.2019, № 14 від 08.04.2019 № 15 від 08.04.2019, № 16 від 08.04.2019 № 17 від 08.04.2019, № 18 від 08.04.2019, № 19 від 08.04.2019, № 20 від 08.04.2019, № 2 від 08.04.2019, № 21 від 09.04.2019, № 22 від 09.04.2019, № 24 від 09.04.2019, № 26 від 09.04.2019, № 27 від 09.04.2019, № 28 від 10.04.2019, № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019, № 31 від 11.04.2019, № 32 від 11.04.2019, № 33 від 11.04.2019, № 34 від 11.04.2019, № 35 від 11.04.2019, № 36 від 12.04.2019, № 37 від 12.04.2019, № 38 від 12.04.2019, № 41 від 15.04.2019 № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019.

З наявних в матеріалах справи копій квитанцій вбачається, що дані документи, не було прийнято та зареєстровано через помилку: «Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником '41301451' договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору.».

26.04.2019 позивач направив до контролюючого органу заяву № 1 про приєднання до договору про визнання електронних документів.

У відповідь надійшла квитанція №1 від 02.05.2019 про те, що документ не прийнято в зв`язку з помилкою - «Діє Заява про приєднання від 23.06.2017 № 1 до Договору про визнання електронних документів», а також, що «Заява присутня: від 23.06.2017 № 1. сертифікат директора із діючої Заяви є чинним».

В подальшому, 22.05.2019 між товариством та контролюючим органом було укладено договір про визнання документів в електронного вигляді.

Спірні правовідносини виникли внаслідок розірвання в односторонньому порядку органом ДФС Договору про визнання електронних документів, що позивач вважав незаконним та вчиненим за відсутності підстав.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Подання документів засобами електронного зв`язку в електронній формі здійснюється платниками відповідно до норм законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис», Податкового кодексу України, Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827, на підставі Договору про визнання електронних документів (далі - Договір) шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів (далі - Заява про приєднання до Договору).

Порядок № 557, розроблений відповідно до Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронний цифровий підпис», «;Про інформацію», «;Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «;Про телекомунікації», визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 6 червня 2017 року № 557, чинний з 15 листопада 2017 ( у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 557). Порядок № 557, розроблений відповідно до Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронний цифровий підпис», «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про телекомунікації», визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІІ Порядку № 557 дія Договору та пов`язаних з ним Повідомлень припиняється за ініціативи підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника), поданої з дотриманням передбаченої пунктом 15 цього розділу процедури, або за наявності однієї з таких підстав:

- отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника;

- отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника;

- отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи;

- наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі;

- наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю.

Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Порядку № 557 договір вважається припиненим у день настання однієї з подій, зазначених у пункті 14 цього розділу.

У день припинення дії Договору контролюючий орган повідомляє автора про припинення дії Договору (із зазначенням причини) шляхом направлення автоматично сформованого повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу, внесену до облікових даних автора, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На повідомлення про припинення дії Договору накладається електронна печатка контролюючого органу, визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу.

Отже, законодавством передбачено подання платником податків у електронній формі податкових документів, зокрема, податкових накладних. Підставою для направлення до відповідного контролюючого органу податкової звітності (у тому числі податкових накладних) в електронній формі є наявність укладеного між платником податків та контролюючим органом договору про визнання електронних документів. При цьому, законодавством визначено виключні підстави для відмови у прийнятті податкової звітності.

Відповідно до матеріалів справи, податкові накладні, які були спрямовані позивачем засобами електронного зв`язку в електронній формі у квітні 2019 року, відповідачем не прийнято з підстав: «Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником '41301451' договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору.».

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2019 був чинний укладений між сторонами договір про визнання електронних документів від 23.06.2017, істотні умови якого визначаються, зокрема, положеннями цивільного законодавства.

Частиною 1 та 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З аналізу викладеного вбачається, що підставами для розірвання договору про визнання електронних документів податковим органом в односторонньому порядку може бути виключний перелік обставин, а саме: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих та 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Право одностороннього розірвання договору в односторонньому випадку передбачено пунктом 4 розділу 6 Договору від 23.06.2017, укладеному позивачем з податковим органом, а саме у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 ПК України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців

При цьому, згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року № 755-VI, місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 вказаного Закону, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до статті 18 Закону № 755, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

З аналізу викладеного вбачається, що єдиним доказом зміни місця реєстрації (зареєстрованого місцезнаходження) юридичною особою є дані з Єдиного державного реєстру.

Місцезнаходження позивача на момент існування спірних відносин також не змінювалось (протилежних даних сторонами до суду не надано).

Щодо посиленого сертифіката керівника суд зазначає наступне. Відповідно до відкритих даних, розміщених на сайті ЦСК Україна https://www.uakev.com.ua/ у розділі пошук сертифіката за кодом ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток", міститься інформація про те, що протягом спірного періоду неприйняття податкових накладних зокрема: з квітня 2019 року по червень 2019 року, були чинними сертифікати відкритого ключа на підписання директором.

Відтак, право на припинення договору № в односторонньому порядку у органу ДФС було відсутнє. Тобто, договір про визнання електронних документів укладений між позивачем та податковим органом на час подання позивачем податкової звітності був чинним.

Відповідач суду не надав доказів на підтвердження законних підстав для неприйняття поданих позивачем податкових накладних № 8 від 04.04.2019, № 9 від 04.04.2019, № 10 від 05.04.2019, № 11 від 05.04.2019, № 12 від 05.04.2019, № 13 від 05.04.2019, № 39 від 05.04.2019, № 14 від 08.04.2019 № 15 від 08.04.2019, № 16 від 08.04.2019 № 17 від 08.04.2019, № 18 від 08.04.2019, № 19 від 08.04.2019, № 20 від 08.04.2019, № 2 від 08.04.2019, № 21 від 09.04.2019, № 22 від 09.04.2019, № 24 від 09.04.2019, № 26 від 09.04.2019, № 27 від 09.04.2019, № 28 від 10.04.2019, № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019, № 31 від 11.04.2019, № 32 від 11.04.2019, № 33 від 11.04.2019, № 34 від 11.04.2019, № 35 від 11.04.2019, № 36 від 12.04.2019, № 37 від 12.04.2019, № 38 від 12.04.2019, № 41 від 15.04.2019 № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019 .

Отже, контролюючий орган протиправно відмовив позивачу їх у прийнятті засобами електронного зв`язку в електронній формі, оскільки на час їх подання продовжував діяти Договір про визнання електронних документів.

Відповідачем не доведено існування підстав, які б обумовлювали можливість неприйняття від ТОВ «Торгівельна компанія "Восток" вказаних вище податкових накладних засобами електронного зв`язку.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно припинив в односторонньому порядку дію Договору про визнання електронних документів від 23.06.2017 (реєстраційний номер - ), а ДФС України протиправно відмовило у прийнятті вказаних податкових накладних.

При цьому суд зазначає, що визнання протиправними дії податкового органу щодо розірвання договору не поновлює договір з моменту набрання сили судовим рішенням, а визначає договір як такий, що не розривався.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11.06.2019 у справі №826/15949/15.

Враховуючи вищенаведене, колегія суд приходить висновку, що станом на 26.04.2019, тобто на дату направлення позивачем податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, договір про визнання електронних документів від 23.06.2017 (реєстраційний номер - ) не був розірваний.

Враховуючи вказане, суд вважає, що ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних №8 від 04.04.2019; №9 від 04.04.2019; № 10 від 05.04.2019; № 11 від 05.04.2019; № 12 від 05.04.2019; № 13 від 05.04.2019; № 39 від 05.04.2019; № 14 від 08.04.2019; № 15 від 08.04.2019; № 16 від 08.04.2019; № 17 від 08.04.2019; № 18 від 08.04.2019; № 19 від 08.04.2019; № 20 від 08.04.2019; № 2 від 08.04.2019; № 21 від 09.04.2019; № 22 від 09.04.2019; № 24 від 09.04.2019; № 26 від 09.04.2019; № 27 від 09.04.2019; № 28 від 10.04.2019; № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019; № 31 від 11.04.2019; № 32 від 11.04.2019 № 33 від 11.04.2019; № 34 від 11.04.2019; № 35 від 11.04.2019; № 36 від 12.04.2019; № 37 від 12.04.2019; № 38 від 12.04.2019; № 41 від 15.04.2019; № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у прийнятті податкових накладних в квітні 2019 .

Щодо вимог позивача визнати податкові накладні № 8 від 04.04.2019, № 9 від 04.04.2019, № 10 від 05.04.2019, № 11 від 05.04.2019, № 12 від 05.04.2019, № 13 від 05.04.2019, № 39 від 05.04.2019, № 14 від 08.04.2019 № 15 від 08.04.2019, № 16 від 08.04.2019 № 17 від 08.04.2019, № 18 від 08.04.2019, № 19 від 08.04.2019, № 20 від 08.04.2019, № 2 від 08.04.2019, № 21 від 09.04.2019, № 22 від 09.04.2019, № 24 від 09.04.2019, № 26 від 09.04.2019, № 27 від 09.04.2019, № 28 від 10.04.2019, № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019, № 31 від 11.04.2019, № 32 від 11.04.2019, № 33 від 11.04.2019, № 34 від 11.04.2019, № 35 від 11.04.2019, № 36 від 12.04.2019, № 37 від 12.04.2019, № 38 від 12.04.2019, № 41 від 15.04.2019 № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019 прийнятими і зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом того операційного дня, коли вони були надіслані для реєстрації, саме 26.04.2019 суд назначає наступне.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням про прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних регулюється Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 11 Порядку №1246 передбачено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Згідно з приписами пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до пункту 15 Порядку №1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Як зазначалось вище принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені Порядком №557 .

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №557 передбачено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІ Порядку №557 автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Обов`язкові реквізити електронних документів визначаються законодавством.

Контроль за введенням даних, їх повнотою та достовірністю при створенні електронного документа покладається на його автора.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ Порядку №557 у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення (пункт 9 Розділу ІІ Порядку №557).

Згідно з пунктом 10 розділу ІІ Порядку №557 автоматизована перевірка електронного документа включає:

перевірку правового статусу ЕЦП шляхом встановлення чинності посиленого сертифіката ключа підписувача на час підписання електронного документа та відповідності особистого ключа підписувача відкритому ключу, зазначеному у посиленому сертифікаті. При цьому дата та час накладення ЕЦП встановлюються за даними позначки часу, отриманої підписувачем від АЦСК в момент підпису, а чинність посиленого сертифіката на цей момент встановлюється за даними відповідного онлайн-сервісу АЦСК (OCSP) та/або даними актуальних списків відкликаних сертифікатів (CRL) зазначеного АЦСК; перевірку обов`язковості та послідовності накладення на електронний документ ЕЦП підписувачів та електронної печатки (за наявності) у встановленому порядку;

перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

перевірку наявності Заяви про приєднання до Договору;

перевірку дії Договору.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №557 перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 26.04.2019 договір про визнання електронних документів від 23.06.2017 не припинив свою дію, у зв`язку з чим суд вважає хибними наведені відповідачем у квитанціях підстави неприйняття для реєстрації податкових накладних.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності неприйняття ним поданих позивачем до реєстрації податкових накладних через відсутність діючого договору про визнання електронних документів.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 11.06.2019 у справі №826/15949/15 зазначив, що належним способом захисту порушених прав та/або інтересів платника податків у розглядуваній ситуації є визнання неправомірним неприйняття податкової накладної для реєстрації.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246 та пункту 10 розділу ІІ Порядку №557 винесення відповідачем квитанцій про неприйняття поданих позивачем на реєстрацію податкових накладних є наслідком здійснення контролюючим органом автоматизованої перевірки електронного документа. При цьому підставою, за якою така автоматизована перевірка була закінчена, є відсутність у позивача укладеного з контролюючим органом договору про визнання електронних документів.

Водночас, наведена обставина не виключає наявності інших підстав, за яких податкова накладна не може бути прийнятою та зареєстрованою, зокрема, підстав для зупинення її реєстрації.

Відтак, визнання у судовому порядку неправомірними дій відповідача по неприйняттю податкової накладної внаслідок його протиправних тверджень про відсутність укладеного договору про визнання електронних документів, не свідчить про автоматичну наявність підстав для безумовної реєстрації такої податкової накладної у Реєстрі, оскільки не виключає необхідність здійснення контролюючим органом подальшої обробки електронного документа, за результатами якої формується друга квитанція.

Так, відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Порядку №557 друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції (пункт 14 Розділу ІІ Порядку №557).

Отже, враховуючи, що податкові накладні не були прийняті відповідачем виключно на підставі виявленого контролюючим органом під час автоматизованої перевірки електронних документів факту відсутності укладеного договору, суд приходить висновку, що подальша обробка цих документів відповідачем не здійснювалася, у зв`язку з чим вимоги позивача вважати податкові накладні зареєстрованими у Реєстрі є передчасними, а їх задоволення призведе до порушення законодавчо встановленого порядку реєстрації податкових накладних у Реєстрі.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 320/5879/19.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ДПС України прийняти подані позивачем податкові накладні №8 від 04.04.2019; №9 від 04.04.2019; № 10 від 05.04.2019; № 11 від 05.04.2019; № 12 від 05.04.2019; № 13 від 05.04.2019; № 39 від 05.04.2019; № 14 від 08.04.2019; № 15 від 08.04.2019; № 16 від 08.04.2019; № 17 від 08.04.2019; № 18 від 08.04.2019; № 19 від 08.04.2019; № 20 від 08.04.2019; № 2 від 08.04.2019; № 21 від 09.04.2019; № 22 від 09.04.2019; № 24 від 09.04.2019; № 26 від 09.04.2019; № 27 від 09.04.2019; № 28 від 10.04.2019; № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019; № 31 від 11.04.2019; № 32 від 11.04.2019 № 33 від 11.04.2019; № 34 від 11.04.2019; № 35 від 11.04.2019; № 36 від 12.04.2019; № 37 від 12.04.2019; № 38 від 12.04.2019; № 41 від 15.04.2019; № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019 для вирішення питання щодо їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх направлення - 26.04.2019.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність прийнятих рішень довів неповністю, натомість доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження та обґрунтування.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія "Восток" (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, оф. 505, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Восток» податкових накладних №8 від 04.04.2019; №9 від 04.04.2019; № 10 від 05.04.2019; № 11 від 05.04.2019; № 12 від 05.04.2019; № 13 від 05.04.2019; № 39 від 05.04.2019; № 14 від 08.04.2019; № 15 від 08.04.2019; № 16 від 08.04.2019; № 17 від 08.04.2019; № 18 від 08.04.2019; № 19 від 08.04.2019; № 20 від 08.04.2019; № 2 від 08.04.2019; № 21 від 09.04.2019; № 22 від 09.04.2019; № 24 від 09.04.2019; № 26 від 09.04.2019; № 27 від 09.04.2019; № 28 від 10.04.2019; № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019; № 31 від 11.04.2019; № 32 від 11.04.2019 № 33 від 11.04.2019; № 34 від 11.04.2019; № 35 від 11.04.2019; № 36 від 12.04.2019; № 37 від 12.04.2019; № 38 від 12.04.2019; № 41 від 15.04.2019; № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019.

Зобов`язати Державну податкову службу України прийняти подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Восток» податкові накладні №8 від 04.04.2019; №9 від 04.04.2019; № 10 від 05.04.2019; № 11 від 05.04.2019; № 12 від 05.04.2019; № 13 від 05.04.2019; № 39 від 05.04.2019; № 14 від 08.04.2019; № 15 від 08.04.2019; № 16 від 08.04.2019; № 17 від 08.04.2019; № 18 від 08.04.2019; № 19 від 08.04.2019; № 20 від 08.04.2019; № 2 від 08.04.2019; № 21 від 09.04.2019; № 22 від 09.04.2019; № 24 від 09.04.2019; № 26 від 09.04.2019; № 27 від 09.04.2019; № 28 від 10.04.2019; № 29 від 10.04.2019, № 3 від 11.04.2019; № 31 від 11.04.2019; № 32 від 11.04.2019 № 33 від 11.04.2019; № 34 від 11.04.2019; № 35 від 11.04.2019; № 36 від 12.04.2019; № 37 від 12.04.2019; № 38 від 12.04.2019; № 41 від 15.04.2019; № 42 від 15.04.2019, № 43 від 15.04.2019 для вирішення питання щодо їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх направлення - 26.04.2019.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Восток» (41301451, 65014, Одеська область, м. Одеса, вул. Маразліївська 1/20, офіс 505, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) понесені витрат зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур