Справа № 240/843/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/843/20

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

29 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Захарко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про стягнення податкового боргу 1216472,34 грн.,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2020 року позивач Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про стягнення податкової заборгованості у вигляді пені в сумі 1216472,34 грн. з рахунку платника податків у банках, обслуговуючого такого платника.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 закрито провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" як таку, що не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, разом з тим був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Житомирської області від 18.02.2005 (справа №7/107"Б") відповідача , ПП "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. До складу вимог кредиторів, окрім інших, в особі Житомирської ОДПІ Житомирської області до цього боржника було включено 665441,22 грн. узгодженої податкової заборгованості боржника (вимога третьої черги) та 338328,78 грн. пені (вимога шостої черги).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 в межах даної господарської справи була затверджена мирова угода між кредиторами та ПП "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" і провадження у справі про банкрутство припинено.

Як зазначено в позові, у зв`язку із невиконанням вказаної мирової угоди Відповідачем Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.05.2018 стягнуто з ПП "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" на користь Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області 665441,22 грн., основної заборгованості. Одночасно вказаним судовим рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.05.2018 було відмовлено в стягненні з Відповідача на користь Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області 338328,78 грн. пені, як передчасно (з порушенням черговості вимог) заявлених.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив того, що як вказав Верховний Суд - боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Тобто, на думку суду першої інстанції, спірні відносини між сторонами в даній справі щодо наявності податкового боргу у вигляді нарахованої пені на податкові зобов`язання, що були складовою конкурсних вимог кредитора та підставою для визнання відповідача банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не підлягають стягненню в розумінні вимог податкового законодавства.

Вказані спірні відносини щодо розміру пені, періоду її нарахування (врахування введення мораторію чи не врахування) та черговості стягнення підлягають вирішенню в порядку виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 в господарській справі справа №7/107"Б".

Тобто, спірні відносини підлягають розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

При визначені судової юрисдикції щодо вирішення справи, суду необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктивного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до абз.8 ст.1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як передбачено ч.1 ст.2 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч.1 ст.10 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч.6 ст.12 ГПК України справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.10 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до ст.11 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено вимоги до заяви кредитора та документи, які до неї додаються.

Згідно з ч.10 ст.16 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Таке оголошення має містити повне найменування боржника, його поштову адресу, банківські реквізити, найменування та адресу господарського суду, номер справи, відомості про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

Згідно з ч.1,2 ст.19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Нормами п.3 ч.3 ст.19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлюють, заборону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів нараховувати неустойку (штраф, пеня), застосовувати інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Відповідно до вимог ст.23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Також, згідно з нормами ст.25 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі при спрощеному порядку розгляду справи про банкрутство.

Тобто, критерієм поділу кредиторів на конкурсних та поточних є час виникнення вимоги щодо грошового зобов`язання боржника відносно рішення господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Якщо вимоги до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та їх вимога не забезпечена заставою майна боржника, такий кредитор набуває статусу конкурсного, якщо після - поточного.

Оскарження боржником в окремому судовому провадженні вимоги кредитора, зокрема заборгованості зі сплати штрафних санкцій та нарахованої пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків, до порушення провадження у справі про банкрутство за заявою іншого (ініціюючого) кредитора (кредиторів), не звільняє кредитора, вимога якого оскаржена, від обов`язку подати до господарського суду заяву про визнання і включення вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Заявлення вимог конкурсних кредиторів після закінчення строку, встановленого для їх подання або незаявлення їх взагалі, тягне наслідки, передбачені ст.23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що як встановлено з матеріалів справи - постановою Господарського суду Житомирської області від 18.02.2005 (справа №7/107"Б") відповідача , ПП "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. До складу вимог кредиторів, окрім інших, в особі Житомирської ОДПІ Житомирської області до цього боржника було включено 665441,22 грн. узгодженої податкової заборгованості боржника (вимога третьої черги) та 338328,78 грн. пені (вимога шостої черги).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.05.2018 справа №906/978/17 стягнуто з приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" на користь Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області 665441,22 грн. основної заборгованості, а також 9981,62 грн. сплаченого судового збору.

Дана заборгованість була перерахована 25.10.2019 (не заперечується сторонами по справі).

В свою чергу, предметом даної справи є саме пеня нарахована на суму, яка була перерахована 25.10.2019.

З урахуванням вказаного, а також тієї обставини, що позивач є поточним кредитором, оскільки дана вимога виникла після порушення питання в справі про банкрутство, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку має застосовуватись процедура стягнення податкового боргу поточного кредитора в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 провадження у справі №7/107"Б" припинено.

Згідно з ч.7 ст.19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто, з урахуванням того, що колегія суддів прийшла до висновку, що дія мораторію припинена, а позивач є поточним боржником в межах даних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France) вже звертав увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі надав оцінку позовній заяві, а тому помилково прийшов до висновку щодо закриття провадження у справі.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене та враховуючи помилковість прийнятого судом першої інстанції судового рішення в порушення вимог Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про стягнення податкового боргу 1216472,34 грн. скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачається ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 вересня 2020 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.