Справа № 440/4681/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4681/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:
- «визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не розгляду по суті заяви від 11 серпня 2020 року, а відтак фактичної відмови в перерахунку та виплаті пенсії на підставі ч. 3 статті 59 прямої дії Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.01.1991, тобто з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 07.05.2019 і в подальшому проводити перерахунок призначеної пенсії з кожного 1 січня відповідного наступного року з урахуванням індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати в країні. Не повинні застосовуватись обмеження Основної державної пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі ч. 3 статті 59 прямої дії Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.01.1991, тобто з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 07.05.2019 і в подальшому проводити перерахунок призначеної пенсії з кожного 1 січня відповідного наступного року з урахуванням індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати в країні. Не повинні застосовуватись обмеження Основної державної пенсії.»
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на незгоду з бездіяльністю пенсійного органу щодо розгляду його звернення про перерахунок пенсії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав, у поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію мотивував посиланням на те, що пенсійним органом своєчасно розглянуто заяву ОСОБА_1 про здійснення перерахунку пенсії з 07.05.2019 та правомірно відмовлено у її задоволенні, оскільки розмір пенсійної виплати обчислено відповідно до вимог чинного законодавства /а.с. 19-20/.
За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.
Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
ОСОБА_1 у період з 30.04.1986 по 2.07.1986 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 та визнаний постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями військового квитка серії НОМЕР_2 та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_3 .
Позивачу з 11.08.2014 встановлено другу групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70%, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК.
Позивач перебував на обліку у пенсійному органі як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що сторони не заперечують.
11.08.2020 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просив провести перерахунок основного розміру пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, без застосування положень інших нормативно-правових актів /а.с. 6/.
Як вказує у позовній заяві ОСОБА_1 , відповіді на свою заяву він так і не отримав, а тому вважає, що йому відмовлено в перерахунку та виплаті основної державної пенсії, з урахуванням чого звернувся до суду з цим позовом.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон №796-ХІІ).
Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з частиною третьою статті 54 Закону №796-ХІІ умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Статтею 59 Закону №796-ХІІ урегульовано порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
11.10.2017 набув чинності Закон України від 3.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким частину третю статті 59 Закону №796-ХІІ з 1.10.2017 викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (надалі - Порядок №1210), згідно з якими згаданий Порядок доповнено пунктом 9-1, відповідно до якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:
П = Зс х Кзс х (Кв : 100%),
де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:
Кзс = (Зп (мін) х 5) : Зс1,
де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 абзац перший пункту 9-1 Порядку №1210 викладено в такій редакції: "За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:".
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 2.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (надалі Закон №393/96-ВР).
Питання розгляду заяв (клопотань) урегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 стверджував про те, що ГУПФ України в Полтавській області не розглянуто по суті його заяву від 11.08.2020 /а.с. 6/.
До матеріалів справи залучено копію листа ГУПФ України в Полтавській області від 29.08.2019 вих.№115/36-03.15/26 /а.с. 25-26/, посилаючись на який відповідач стверджував (зазначаючи дату даного листа 29.08.2020) про розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020 по суті.
Однак, ознайомившись з цим листом суд встановив, що у ньому йдеться про розгляд звернення щодо перерахунку пенсії з 07.05.2019, а відповідь пенсійним органом надано стосовно виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі №440/1959/19, тоді як звернення ОСОБА_1 від 11.08.2020 посилань на зазначене рішення суду не містило.
Оскільки звернення позивача від 11.08.2020 не стосувалось питань виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі №440/1959/19, наданий відповідачем лист від 29.08.2019 вих.№115/36-03.15/26 не приймається судом у якості доказу розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020.
Інші відомості про розгляд відповідачем по суті звернення ОСОБА_1 від 11.08.2020 у матеріалах справи відсутні.
Суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
За відсутності у матеріалах справи доказів надання позивачу відповіді з питання, порушеного у заяві від 14.05.2020, суд дійшов висновку про наявність у спірних відносинах протиправної бездіяльності ГУПФ України в Полтавській області щодо розгляду такої заяви з наданням відповіді по суті.
На цій підставі, суд керуючись приписами частини другої статті 9, пунктів 4, 10 частини другої статті 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України в Полтавській області щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020 та зобов`язати відповідача розглянути таку заяву і надати позивачу відповідь по суті порушеного питання.
Докази надання пенсійним органом протиправної відмови у здійсненні з 11.08.2020 перерахунку пенсії позивача відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у матеріалах справи відсутні.
Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 07.05.2019 і в подальшому виплачувати перерахований розмір державної пенсії задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять доказів подання позивачем заяви про перерахунок пенсії встановленої форми.
Водночас, надаючи правову оцінку доводам позивача щодо необхідності обчислення основного розміру його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як норми прямої дії, без урахування положень інших нормативно-правових актів, суд виходить з такого.
Суд зауважує, що фактично вимоги ОСОБА_1 зводяться до зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ без застосування формули, зазначеної в Постанові №1210, однак з урахуванням 70% втрати працездатності, визначеної у довідці до акта огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності.
Оцінюючи наведені доводи позивача, суд виходить з того, що постанова Кабінету Міністрів України №1210 визначає механізм обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прийнята з метою практичної реалізації норми закону, зокрема, частини третьої статті 59 Закону №796-XII, а відтак в частині визначення порядку обчислення пенсійної виплати нормі закону не суперечить.
За змістом пункту 9-1 Порядку №1210 п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку №1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей. Незастосування ж вказаної формули при обчисленні пенсії призведе до встановлення єдиного розміру пенсії для всіх пенсіонерів безвідносно до особливостей кожного, що в свою чергу не сприятимете належному та справедливому пенсійному забезпеченню окремо взятого пенсіонера.
Також слід зазначити, що визнання неконституційним положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII в частині словосполучення "дійсної строкової" не призвело до зміни формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку №1210, за якою здійснюється обчислення пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 положення абзацу першого пункту 9-1 Порядку №1210 приведено лише у відповідність до приписів частини третьої статті 59 Закону №796-XII (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(II)/2019), а зміни формули, за якою розраховується пенсія, не відбулося.
При цьому, безпосередньо частина третя статті 59 Закону №796-XII не передбачає обов`язку при розрахунку пенсії застосовувати відсоток втрати працездатності пенсіонера, якому перераховується пенсія, а положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на порядок розрахунку пенсії по інвалідності відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII не поширюються.
Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 не містить висновків про необхідність обчислення пенсії по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
З цих підстав суд відхиляє як необґрунтовані твердження позивача про необхідність обчислення його пенсії з урахуванням виключно п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.
За таких обставин, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.
У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.
З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання керівника ГУПФ України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення суду належить відмовити.
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 13967927) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 11 серпня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 серпня 2020 року щодо здійснення перерахунку пенсії та надати позивачу відповідь по суті порушеного питання.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
У задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський