Справа № 521/14706/20
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/183/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: І.А. Бобуйка,

за участю секретаря судового засідання: Петренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5), третя особа: лейтенант поліції інспектор 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинський Віталій Миколайович (місце роботи: м. Одеса, вул. Академіка, 5) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.10.2019 року серії ДПО18 №, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО 18 № 679799, від 03.10.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

Постановою серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року на нього, ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З указаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, такою, що вона складена з порушеннями норм матеріального і процесуального права та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вказує позивач, при складенні стосовно нього постанови, серії ДПО 18 № 679799, від 03.10.2019 року в Управлінні патрульної поліції в Одеській області ДПП по вул. Корольова, 5, він присутнім не був.

На думку позивача, зміст вказаної постанови не відповідає фактичним обставинам, оскільки за вказаним фактом відносно нього вже була складена 14.09.2019 року постанова, серії ЕАК № 21517787, яка 26.09.2019 року була скасована патрульною поліцією.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 14.09.2019 року ОСОБА_1 була отримана засобами поштового зв`язку 21.09.2019 року.

Враховуючи наведене, позивач просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року скасувати, оскільки вважає, що його права на захист було обмежено.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву подав.

Третя особа в судове засідання не з`явився повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що лейтенантом поліції інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинським В.М. 14.09.2019 року о 04 годині 00 хв. стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАК № 1517787.

Відповідно до п. 6, 7 вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу, в розмірі 425,00 грн. за те, що останній 14.09.2019 року о 03:48:25 год. в м. Одесі по вулиці Олександріського, 95, керуючи автомобілем порушив вимоги горизонтальної розмітки «стоп-лінія» та здійснив виїзд на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Правопорушення зафіксовано на бортовий відеореєстратор, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР, а саме порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, які забороняють рух.

Дану постанову позивач отримав 21.09.2019 року поштою, про що свідчить особистий підпис позивача на конверті.

Не погодившись із даною постановою, позивач звернувся зі скаргою до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування складеної відносно нього постанови, серії ЕАК № 1517787 від 14.09.2019 року.

26.09.2019 року старшим інспектором з ОД ВАП УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції Сидоренко Олександром, зазначену вище постанову про накладення адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 було скасовано, у зв`язку з порушенням ст. 283 КУпАП при її складенні, а саме, в частині зазначення адреси скоєння правопорушення, замість вул. Люстдорфська дор., вказана неіснуюча вулиця - Олександвського, 95. Справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 направлена на новий розгляд .

03.10.2019 року в Управлінні патрульної поліції в Одеській області ДПП по вул. Корольова, 5 лейтенантом поліції інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинським В.М. було за тим же фактом повторно складено відносно гр. ОСОБА_1 постанову ДПО 18 № 679799, при складанні якої гр. ОСОБА_1 присутнім не був.

Згідно до п. 6 постанови ДПО 18 № 679799, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що останній 14.09.2019 року о 03:48 год. в м. Одесі по вулиці Люсдорфська дорога, 119, керуючи авто ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиці Люсдорфська дорога та вул. Китобійна, на заборонений червоний сигнал світлофора не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» перед світлофором, чим порушив п.п.8.10. та здійснив виїзд на дане перехрестя. Правопорушення зафіксовано на бортовий відеореєстратор службового авто.

Отже, як вбачається з наведених постанов, у першому випадку по цьому ж факту в постанові, серії ЕАК № 1517787 від 14.09.2019 року, складеній стосовно ОСОБА_1 , було вказано, що він порушив п. 8.7.3.е ПДР, а в постанові, серії ДПО 18 № 679799, від 03.10.2019 року, складеній повторно по тому ж факту, стосовно ОСОБА_1 , було вказано, що він порушив інший п.п. ПДР, а саме: п. 8.10. ПДР.

Також, відповідно до тієї ж Постанови, серії ДПО 18 № 679799, від 03.10.2019 року, у п. 8: до постанови додається, лейтенантом поліції інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинським В.М., вказано, що додається: копія відповіді К-3548/41/13/04/03-19 від 26.09.2019 року; пояснення 1 арк.; копія сповіщення 17944/41/13/04/03-19 від 26.09.2019 року; рапорт 1 арк.

Проте, що за пояснення було долучено до постанови від 03.10.2019 року, в самій постанові не вказано, не було надано і до суду при розгляді справи копії вказаного пояснення, на яке було посилання співробітником поліції у постанові.

Крім того, у постанові у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАК № 1517787, складеній по цьому же факту 14.09.2019 року о 04 годині 00 хв. стосовно ОСОБА_1 , п.9 якої передбачено: до постанови додається» не було вказано жодного додатку до постанови.

Окрім того, відповідно до п.10 постанови, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, проте не з`явився.

Проте, доказів вручення позивачу зазначеного повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, ні відповідачем, ні Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, до суду не було надано.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що постанова, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, була складена за відсутності позивача та без його належного і своєчасного повідомлення.

Зазначену постанову позивач отримав 07.10.2019 року поштою у відділенні поштового зв`язку, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на конверті.

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, згідно до ч. 1 ст. 52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також, п. 8 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Між тим, згідно до Постанови, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, у п. 8 до постанови додається, лейтенантом поліції інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинським В.М., вказано: копія відповіді К-3548/41/13/04/03-19 від 26.09.2019 року; пояснення 1 арк.; копія сповіщення 17944/41/13/04/03-19 від 26.09.2019 року; рапорт 1 арк.

Проте, копію пояснення, до суду ні відповідачем, ні третьою особою, не було надано.

Крім того, ні у спірній постанові, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, ні у скасованій постанові, серії ЕАК № 1517787 від 14.09.2019 року, не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення.

Також, у цій, спірній постанові, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, місцем скоєння адміністративного правопорушення вказано вул. Люстдорфська дор., 119, в м. Одесі.

Проте, згідно постанови, серії ЕАК № 1517787 від 14.09.2019 року, місцем скоєння адміністративного правопорушення вказано вул. Олександвського, 95, а постанова, серії ЕАК № 1517787 від 14.09.2019 року була скасована у зв`язку із вказаною неіснуючою адресою - вул. Олександвського, 95, замість вірної вулиці Люстдорфська дорога.

Тобто, у зазначеній судом обставині, існують розбіжності і щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, а саме у № будинку - «119», замість «95».

Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Проте, виходячи з доказів, вивчених у судовому засіданні, у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданого до суду відеозапису правопорушення «001», вбачається, що на миготливий червоний сигнал світлофору проїхав автомобіль ВАЗ 21063 (час проїзду - 03:45:10 - 03:45:12), який в подальшому був зупинений екіпажем автомобіля патрульної поліції, номерний знак якого, як вбачається з відеозапису, є НОМЕР_1 .

На відеозаписі «001», частково зафіксовано процес розгляду матеріалів адміністративного правопорушення 14.09.2019 р.

Зокрема, в проміжку 00:00-02:00 хвилини даного відеозапису вбачається, що співробітник патрульної поліції 14.09.2019 р. збирає інформацію відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В подальшому в проміжку з 02:01-02:32 хвилини співробітник поліції 14.09.2019 р. оголошує суть вчиненого громадянином правопорушення, після чого запитав, чи згоден останній з його змістом, на що отримав негативну відповідь (часовий проміжок 02:33-02:38 хвилин).

Далі особі, 14.09.2019 р. було роз`яснено його права та обов`язки (часовий проміжок 02:39 - 03:19 хвилин). Надалі в проміжку з 03:20 - 06:00 хвилин співробітником було завершено процес складання постанови з подальшим її друком.

Закінчується відеозапис тим, що громадянин вказав на порушення співробітниками поліції при складанні постанови, а тому вказав, що не згоден з її змістом в повному обсязі (часовий проміжок 06:01 - 07:26 хвилин)

Тобто, зі змісту даного відеозапису, судом встановлено, що 14.09.2019 р., всупереч вимогам діючого КУпАП, відповідачем не було своєчасно відібрано пояснення у позивача або отримано відмову у їх наданні, не зазначено відео - докази у постанові про вчинення правопорушником адміністративного правопорушення, не враховано пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Отже, виходячи з вивчених у судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що зазначені відеозаписи про складання постанови 14.09.2019 р., не можуть слугувати належним та допустимим доказом у даній справі.

Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові, від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17, провадження №К/9901/1403/17), зазначив, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Також, у тій же постанові, від 15 листопада 2018 року, Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною другою 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії АР № 451556 від 31 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, Верховний Суд у тій же постанові, від 15 листопада 2018 року, вказав, що безпідставними є доводи скаржника про те, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Вимоги ж до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режими, визначені частиною четвертою вказаної статті.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові, від 19 лютого 2020 року (справа №524/1284/17; провадження № К/9901/15713/18), якою суд касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП залишив без задоволення та у якій зазначив, що не є належним доказом відеозапис вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею ч. 2 ст. 122 КУпАП, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, у відповідності до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Також, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні, від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції», від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених ст. 78 КАС України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд, дослідивши докази, надані до суду учасниками справи, зазначає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що розгляд справи 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП проводився без дотримання норм, передбачених ст. ст. 258, 268, 279, 280 КУпАП, що не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, чим було порушено право позивача на належний розгляд його справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд зазначає, що постанова, серії ДПО 18 № 679799 від 03.10.2019 року, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5), третя особа: лейтенант поліції інспектор 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Вільчинський Віталій Миколайович (місце роботи: м. Одеса, вул. Академіка, 5) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.10.2019 року серії ДПО18 № - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 №679799, від 03 жовтня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 425 грн. - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: І.А. Бобуйок