Справа № 640/9835/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9835/19 Суддя першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника відповідача: - Берези Я.О.,

представника третьої особи: - Ільчука В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про визнання протиправними дій та скасування направлення, наказу, акту, постанови,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про визнання протиправними дій та скасування направлення, наказу, акту, постанови, в якому просив:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Київській області щодо ініціювання та проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166) у період із 08.03.2019 року по 21.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Вернадського, 59/2 здійснені в супереч вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення подібних дій;

- визнати протиправним та скасувати направлення Головного управління Держпраці у Київській області на проведення інспекційного відвідування від 06.02.2019 року щодо проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166);

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області від 04.02.2019 року №669 в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166);

- визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 у розмірі 4173,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 у розмірі 333840,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171 у розмірі 4173,00 грн. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року провадження у справі №640/9835/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа Державна служба України з питань праці в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ - закрито.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Держпраці у Київській області, Державної служби України з питань праці до суду апеляційної інстанції не надходив.

28 вересня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 36170, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» Кухарчук А.Ю. подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням даного представника на самоізоляції.

В силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі в частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій» Акт інспекційного відвідування на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів позивача, що, на підставі наведених вище положень частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, унеможливлює розгляд таких вимог у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, враховуючи правові висновки Верховного Суду, вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому, серед іншого просив визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку про здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю № 295 від 26.04.2017 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Колегія суддів наголошує, що акт перевірки дотримання вимог законодавства про працю, це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок, інспекційних відвідувань дотримання вимог законодавства про працю і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у даній сфері законодавства та його дотримання.

Аналіз змісту спірних правовідносин дає підстави для висновку, що акт перевірки дотримання вимог законодавства про працю не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача, та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 4 КАС України. При цьому дії службової особи щодо складання такого акта та включення до нього певних висновків не породжують обов`язкових юридичних наслідків, що не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача.

Отже, оскаржуваний позивачем Акт перевірки на момент звернення з цим позовом до суду не порушують прав, свобод або інтересів позивача, що на підставі наведених вище положень, унеможливлює розгляд таких вимог у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні за змістом висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 810/5854/14, що, в силу приписів ч.5 ст..242 КАС України є обов`язковими для застосування.

При цьому Великою Палатою Верховного Суду було наголошено, що «доводи позивача щодо протиправності дій інспектора зі складання акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства та помилковості (необ`єктивності) висновків, що містяться в такому акті, можуть бути перевірені адміністративним судом у разі звернення особи з позовом про визнання протиправним і скасування рішення посадової особи Інспекції, яким порушено права, свободи або законні інтереси позивача, прийнятого за результатами проведеної перевірки».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 241, 242, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2020 року.