Справа № 120/1288/20-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1288/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

01 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі не нижчому за прожитковий мінімум, встановлений Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що пенсійні виплати є для позивача основним джерелом існування, оскільки інших доходів немає. Отримувана пенсія є нижчою за прожитковий мінімум, встановлений законом для непрацезданих осіб.

Керуючись приписами п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо надання роз`яснення про нарахування йому пенсії як інваліду ІІ групи, оскільки розмір пенсії є нижчим за прожитковий мінімум, що не відповідає статті 46 Конституції України.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. №413-386/Б-02/8-0200/20 від 05 лютого 2020 року заявника повідомлено, що відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж заявника становить 25 років 08 місяців 20 днів (додатковий - 04 роки 10 місяців 17 днів). Загальний страховий стаж позивача складає 30 років 07 місяців 07 днів. У зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2019 року, який встановлено на рівні 1564 гривень, здійснено перерахунок пенсії заявника, розмір якої склав не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В подальшому, Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" змінено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 грудня, що склав 1638 гривень. Після проведеного перерахунку пенсії заявника розмір останньої склав 1638 гривень. Таким чином, призначена ОСОБА_1 пенсія виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зміст поданої позивачем заяви свідчить про те, що така подана в порядку Закону України «Про звернення громадян» та стосується надання певни[ роз`яснень, а не здійснення проведення перерахунку пенсії.

При цьому, суд встановив, що розмір пенсії ОСОБА_1 у період з 01.07.2019 по момент звернення із позивача відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідав мінімальному розміру пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати. Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 19 Закону №1058-IV передбачено такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 1 частини 1 статті 33 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Разом із тим, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (абзац 1 частини 3 статті 28 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 2-1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

В свою чергу, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - у розмірі 1497 гривень, з 1 липня - у розмірі 1564 гривні, з 1 грудня - у розмірі 1638 гривень.

Так, 21 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо надання роз`яснення про нарахування йому пенсії як інваліду ІІ групи, оскільки розмір пенсії є нижчим за прожитковий мінімум, що не відповідає статті 46 Конституції України.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. №413-386/Б-02/8-0200/20 від 05 лютого 2020 року заявника повідомлено, що відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж заявника становить 25 років 08 місяців 20 днів (додатковий - 04 роки 10 місяців 17 днів). Загальний страховий стаж позивача складає 30 років 07 місяців 07 днів. У зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2019 року, який встановлено на рівні 1564 гривень, здійснено перерахунок пенсії заявника, розмір якої склав не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В подальшому, Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" змінено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 грудня, що склав 1638 гривень. Після проведеного перерахунку пенсії заявника розмір останньої склав 1638 гривень. Таким чином, призначена ОСОБА_1 пенсія виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. №413-386/Б-02/8-0200/20 від 05 лютого 2020 року слідує, що загальний страховий стаж позивача для обчислення пенсії складає 30 років 07 місяців 07 днів (з них додатковий стаж - 04 роки 10 місяців 17 днів).

Водночас, пенсія по інвалідності призначена позивачу відповідно до статті 33 Закону №1058-IV як інваліду ІІ групи та складає 90 відсотків пенсії за віком.

Із рішення відповідача №09 слідує, що органом пенсійного фонду у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у 2019 році проведено перерахунок пенсії позивача, розмір якої з 01 липня по 30 листопада 2019 року становив 1564 гривні, а з 01 грудня 2019 року - 1638 гривень, що повністю узгоджується із розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлені Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік». (а.с.15)

Отже, із наведеного слідує, що розмір пенсії позивача у період з 01 липня 2019 року по момент звернення із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідав мінімальному розміру пенсії, тому відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати пенсії в розмірі нижчому за прожитковий мінімум.

Водночас, частина третя статті 46 Конституції України дослівно визначає гарантію, за якою «пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом». Вказане положення повторюється у ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV.

Їхнє застосування у комплексному підході до аналізу системи соціального забезпечення в Україні визначає необхідність сукупного забезпечення державою рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, як через систему пенсійних так і інших соціальних виплат («пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування»), а отже, як за рахунок солідарно-накопичувальної системи, так і коштів Державного бюджету України, в рамках виконання конституційних зобов`язань перед особою.

Таким чином, законодавством розмежовано поняття «пенсійні виплати» від інших соціальних виплат (допомоги, доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат), виходячи з того, за рахунок яких коштів вони виплачуються (або з коштів Пенсійного фонду з Накопичувального пенсійного фонду, який формується за рахунок пенсійних внесків, сплачених учасниками накопичувальної системи пенсійного страхування, або за рахунок Державного бюджету України). Відповідно, від цього залежить, який орган є відповідальним за виплату.

Держава взяла на себе зобов`язання створити альтернативні компенсаторні механізми забезпечення достатнього рівня життя за рахунок системи гарантування права на соціальний захист на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом, шляхом виплати додаткових соціальних допомог, надання безоплатно соціальних послуг, безоплатного або з істотною знижкою отримання права на медичне забезпечення та придбання лікарських засобів, компенсації соціальних витрат тощо, а тому оцінка не може ґрунтуватися лише на підході порівняння абсолютного значення розміру конкретної пенсійної виплати, оскільки в межах реалізації соціальних прав, особа користується і іншими видами допомоги від держави.

Саме на виконання своїх зобов`язань у сфері соціального захисту на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008 № 265, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» тощо.

Колегія суддів дійшла висновку, що у своїй сукупності вказані норми матеріального права не суперечать один одному та ч.3 ст.46 Конституції України, і лише свідчать про право позивача звернутися до відповідного органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги, яка б забезпечила рівень життя позивача не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законами про Держбюджет України на відповідний рік.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №452/2894/16-а, від 26.05.2020 у справі №591/2901/16-а.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частини 4, 5 статті 45 Закону №1058-IV).

Правила подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" деталізовано Порядком, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1).

Пунктом 4.1 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 згаданого вище Порядку).

Отже, із вищенаведених норм права, можна дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) та виплату пенсії є подання особою заяви про перерахунок пенсії, після розгляду якої орган, що призначає пенсію, приймає рішення про перерахунок пенсійних виплат.

Водночас, проведення перерахунку пенсії (у разі застосування процедури перерахунку за заявою особи) неможливе без волі особи, що знаходить вияв у поданій заяві про перерахунок пенсії.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, подана 21 січня 2020 року позивачем заява стосується надання роз`яснень щодо розміру пенсії ОСОБА_1 . Зміст заяви не містить звернення щодо проведення перерахунку пенсії.

Отже, зміст поданої позивачем заяви свідчить про те, що така подана в порядку Закону України "Про звернення громадян", та стосується надання певних роз`яснень, а не здійснення перерахунку пенсії.

Відтак, з огляду на те, що подана позивачем 21 січня 2020 року заява не може вважатися заявою про перерахунок пенсії, відповідачем обгрунтовано розглянуто порушені у такій заяві питання та надано відповідь відповідно до приписів Закону України "Про звернення громадян".

Разом з тим, заява позивача від 21.01.2020 подана не у відповідності до зразка згідно з Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV) (а.с. 6).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно не проведення нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум, а також зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.