Справа № 369/16272/19
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/76/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л. М.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко Аліни Валентинівни, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача молодшого лейтенанта першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В., третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.12.2019 року молодший лейтенант першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. винесла відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1846011.

В оскаржуваній постанові зазначено про те, що 10.12.2019 року о 11 год. 29 хв. у Київській області 27 АД М Київ-Одеса 18 км 500м ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

З постановою серіїЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивач категорично не погодився, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що він ПДР не порушував та вважає, що інспектор незаконно виніс постанову відносно нього. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону, та вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати дії молодшого лейтенанта першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. щодо складення постанови серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року незаконними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання відповідач молодший лейтенант першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент патрульної поліції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2019 року молодший лейтенант першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року відносно ОСОБА_1 ..

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.12.2019 року о 11 год. 29 хв. у Київській області 27 АД М Київ-Одеса 18 км 500м ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Згідно постанови серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Дослідивши складену постанову серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, молодшим лейтенантом першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується її висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Наданий відповідачем разом з відзивом до суду оптичний диск DVD-R № 1, на якому зображено відео щодо зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та складання відносно нього оскаржуваної постанови, також не містить доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень підлягає скасуванню, а дії відповідача молодшого лейтенанта першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко А.В. щодо складання оскаржуваної постанови незаконними.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 245, 251, 254, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 20, 77, 242, 286, 294 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позовОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову молодшого лейтенанта першої роти батальйону Патрульної поліції в м. Біла Церква № 1 УПП в Київській області Тимошенко Аліни Валентинівни серії ЕАк № 1846011 від 10.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Л.М. Ковальчук