Справа № 160/12074/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:
- заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо погашення податкового боргу, у тому числі щодо стягнення коштів, опису майна та продажу майна, що перебуває в податковій заставі до набрання законної сили рішенням у цій справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем зареєстровано податкову заставу на все нерухоме та рухоме майно позивача, у зв`язку з чим до набрання законної сили рішенням у цій справі існує реальна загроза, що контролюючим органом буде здійснено ряд заходів щодо примусового стягнення податкового боргу, що виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень, про існування яких позивачеві стало відомо лише у липні 2020 року.
Розглядаючи та вирішуючи вимоги заяви суд виходить із того, що за приписами ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За приписами статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у поданій ним заяві, суд зазначає, що підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У силу пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20, ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, якій має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити у суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що у разі оскарження податкового-повідомлення-рішення до суду податкове зобов`язання, визначене таким податковим повідомленням-рішенням не вважається узгодженим, а, отже, не набуває статусу податкового боргу, та відповідно, автоматично зупиняє процедуру їх стягнення у примусовму порядку.
Суд також ураховує відсутність доказів на підтвердження того, що на адресу позивача надсилалась відповідна податкова вимога та у зв`язку з її несплатою, контролюючим органом ініційовано спор з приводу примусового стягнення визначених у ній грошових зобов`язань.
Таким чином, подання позивачем адміністративного позову про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача, що і відбулось у розглянутому випадку, унеможливлює визнання грошових зобов`язань, визначених такими рішеннями податковим боргом, у зв`язку з чим у органу ДПС відсутня можливість на вчинення будь-яких дій щодо їх примусового стягнення до дня набрання судовим рішенням законної сили у цій справі.
При цьому, суд не надає оцінку доводам позивача щодо протиправності оскаржених рішень, ураховуючи, що такі обставини будуть встановлені під час судового розгляду справи.
За викладених обставин, відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, ураховуючи, що сам факт звернення
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Є. Букіна