Справа № 440/4314/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4314/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови повернути помилково сплачений ОСОБА_1 збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості згідно квитанції №39089 від 10.12.2018 на суму 4140 грн.;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області сформувати подання до Управління Державної казначейської служби України щодо повернення ОСОБА_1 збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 4140 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

25 серпня 2020 року від позивача до суду надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №440/4314/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

15.09.2020 відповідач надав відзив на позов, за змістом якого заперечує проти позовних вимог, оскільки станом на час придбання нерухомості позивачем, як і станом на сьогодні, відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Крім того зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже позивачу було відомо, що з 10.12.2018 кошти їй не перераховано.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 10.12.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли в рівних частинах (по 1/2 частці кожен) у власність квартиру номер АДРЕСА_1 , загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. /а.с. 5-6/.

Відповідно до квитанції №39089 від 10.12.2018 ОСОБА_1 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 4140 грн., що не заперечується відповідачем /а.с. 4/.

10 грудня 2018 року приватним нотаріусом Клімовою Оленою Володимирівною Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/2 квартири номер АДРЕСА_2 /а.с. 7/.

В подальшому, 22.07.2020 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій просила повернути сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у загальній сумі 4140 грн. /а.с. 8-9/.

Листом від 24.07.2020 №1600-0503-8/36743 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 , що Пенсійний фонд України не має можливості встановити факт придбання квартири (1/2 частки) ОСОБА_1 вперше /а.с. 10/.

Не погоджуюсь із діями відповідача щодо не повернення надміру сплаченого збору, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно ст. 4 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, збір сплачується фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно абз. 1 п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Факт придбання позивачем квартири у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №34.

У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148856000 від 10.12.2018 року наявна інформація, що за позивачем зареєстровано право приватної власності лише на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка набута на підставі договору купівлі - продажу від 10.12.2018. Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (квартири) чи про придбання ним такого майна, немає.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17).

Водночас, суд зазначає, що у постанові від 03 липня 2018 року по справі №819/33/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Суд зазначає, що при даному розгляді справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Водночас, суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач дійсно 10.12.2018 вперше придбав житло за договором купівлі - продажу нерухомого майна - квартиру та при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 4140 грн. згідно квитанції від 10.12.2018 року на вказану суму, який підлягає поверненню.

Відсутність механізму перевірки органами ПФУ інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 4140 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 10 грудня 2018 року у розмірі 4140,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією №39089 від 10 грудня 2018 року.

Суд відхиляє твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

22.07.2020 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій просила повернути сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у загальній сумі 4140 грн.

Листом від 24.07.2020 №1600-0503-8/36743 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 про не можливість ПФУ встановити факт придбання квартири (1/2 частки) ОСОБА_1 вперше.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 4140,00 грн (чотири тисячі сто сорок гривень), помилково сплаченого при укладенні договору купівлі-продажу від 10 грудня 2018 року, згідно квитанції №39089 від 10 грудня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4140,00 грн (чотири тисячі сто сорок гривень), сплаченого згідно квитанції №39089 від 10 грудня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області витрати на сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва