Справа № 200/2668/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа № 200/2668/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (повний текст складено 21 квітня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/2668/20-а (суддя в 1 інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), відповідно до якого просив суд: визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо недоплати ОСОБА_1 пенсії за віком з квітня 2016 року по вересень 2017 року; зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію 12567,06 гривень за період з квітня 2016 року по вересень 2017 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області. Також позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Антрацит.

До квітня 2016 року позивач працював па відокремленому підрозділі «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит».

25 квітня 2016 позивач звільнився за власним бажанням.

Позивач зазначав, що підприємство сплачувало податки до державного бюджету України, сплачувало внески з ЄСВ, звітувало до державної фіскальної служби України і до системи персоніфікованого обліку пенсійного фонду.

З квітня 2016 року по вересень 2017 року включно позивач отримував пенсії менше, ніж йому було призначено.

За роз`ясненням такого зменшення він звернувся до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України.

У відповіді відповідача №609(601)/Б -02-01-01 від 03.10.2018 року зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім осіб з інвалідністю І та ІІ груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає такими що порушують його конституційні права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі № 200/2668/20-а в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку у відповідача.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2017 року № , яка на сьогоднішній день є дійсною.

Відомостей, що довідка ВПО скасована суду сторонами не надано.

До 25 квітня 2016 року позивач працював на відокремленому підрозділі «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит».

25 квітня позивач звільнився за власним бажанням.

З квітня 2016 року по вересень 2017 року включно позивач отримував 85 % від пенсії, яка була йому призначена.

За роз`ясненням цих обставин позивач звернувся до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України.

У відповіді відповідача №609(601)/Б-02-01-01 від 03.10.2018 року зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім осіб з інвалідністю І та 11 груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни 111 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідачем зазначено, що для внесення відомостей про те, що позивач припинив трудову діяльність необхідно надати до управління заяву встановленого зразка та відомості про звільнення.

Згідно відповіді Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щомісячно позивачу не сплачувалося 698 грн. 17 коп. (різниця між 4654,6 грн - розмір пенсії та 3956.33 - що позивач отримував). Недоотримана сума становить 12567,06 грн. (698,17 грн.*18 місяців).

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначав, що з 01.10.2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII автоматичним способом проведено перерахунок пенсії.

Вищевказаним Законом України з 01.10.2017 року скасовано норму ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV із змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI в розрізі виплати частини пенсії працюючим пенсіонерам, а саме утримання з працюючих пенсіонерів не проводиться.

Для внесення змін у відомості пенсійної справи про те, що ОСОБА_1 припинив свою трудову діяльність, йому необхідно надати до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву встановленого зразка та відомості про звільнення.

Рішення щодо утримання відрахувань, як з працюючих, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не приймає, оскільки реалізує вимоги законодавчої бази.

Відповідач звертав увагу суду на той факт, що відомості про те, що пенсіонер припинив свою трудову діяльність в пенсійній справі відсутні та до управління не надавались.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 47 Закону України № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Тимчасово, по 30 вересня 2017 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзац частини першої статті 47 в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015; із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015).

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 16 Закону України № 1058-IV, пенсіонери зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв в порядку та у спосіб, визначений Законом України № 1058-IV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, та у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу в період з 25.04.2016 року по 01.10.2017 року не відмовляв.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що позивач 25 квітня 2016 року звільнився за власним бажанням з «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит». Підтвердженням тому є трудова книжка.

Підприємство сплачувало податки до державного бюджету України, сплачувало внески з ЄСВ, звітувало до державної фіскальної служби України та до системи персоніфікованого обліку пенсійного фонду.

Та відповідно з травня 2016 року такі внески не сплачувалися, до єдиного державного реєстру застрахованих осіб буди надані відомості про звільнення робітника. Тож. за даними форм ОК 5 та ОК 7 персоніфікованого обліку пенсійного фонду, починаючи за травня 2016 року відомості про звільнення наявні в ЄДРЗО.

Першим апеляційним адміністративним судом у відповідача було витребувано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

У пенсійні справі міститься заява позивача про призначення/перерахунок пенсії від 12 липня 2017 року у якій він зазначав, що не працює.

Окрім того, у справі є заява позивача до відповідача від 29.05.2018 року з вимогами щодо перерахунку пенсії в зв`язку з тим, що позивач не працює, додатком до цієї заяви є копія трудової книжки.

Судом першої інстанції не надано оцінки таким доказам та правомірності відмови.

Статтею 58 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на відповідача покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсії, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Постановою Правління Пенсійного фонду № 22-1 від 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Як встановлено п. 1.5 Порядку № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенси у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Як передбачено п. 2.7. Порядку № 22-1, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення тощо.

Відповідно п. 2.21 Порядку № 22-1, документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

Тобто, обов`язок з приводу перерахунку пенсії за заявою пенсіонера виник саме після надання заяви у липні 2017 року.

Проте такого перерахунку зроблено не було, а судом першої інстанції не досліджені відповідні докази.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1261,21 грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,01 грн. (840,80 грн. + 1261,21 грн.).

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі № 200/2668/20-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі № 200/2668/20-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо недоплати ОСОБА_1 пенсії за віком з квітня 2016 року по вересень 2017 року.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію 12567,06 гривень за період з квітня 2016 року по вересень 2017 року включно.

Стягнути з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 01 коп.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова