Справа № 320/3824/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3824/20 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТДВ «Узинський цукровий комбінат» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 31.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 31.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 31.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 31.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 31.03.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (ідентифікаційний код 00372536; місцезнаходження: 09161, Київська обл., м. Узин, вул. Симиренка, 2) зареєстровано, як юридична особа 20.10.2003, про що зроблено запис в реєстрі 1 002739. Основним видом діяльності позивача є «Виробництво цукру» КВЕД 2010 - 10.81).

Як вбачається з матеріалів справи, наказу ГУ ДПС у Київській області від 28.01.2020 № 211, згідно з Податковим кодексом України та Законом України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» Головним управлінням ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва спирту та продукції хімічного та технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області складено акт № 45/10-36-32-00-10/00372536 від 10.02.20 (том І, а.с. 10-14) (далі - акт перевірки), згідно висновків якого ТДВ «Узинський цукровий комбінат» не зареєстровано платником акцизного податку з реалізації спирту етилового, чим порушено вимоги п.212.3 ст. 212 Податкового кодексу України; за адресою провадження діяльності з виробництва підакцизних товарів Товариством не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено вимоги п.п. 230.1.1. п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України; не обладнання та відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового, витратомірів лічильників обсягу виробленої продукції а саме: місце відпуску - спирту етилового денатурованого з виробництва у склад готової продукції; місце відпуску спирту етилового денатурованого зі складу готової продукції на виробництво етанолу як складника бензину; місце відпуску етанолу як складника бензину з виробництва у склад готової продукції; місце відпуску етанолу як складника бензину зі складу готової продукції в автомобільну цистерну, чим порушено вимоги п.п. 229.1.8. п.229.1 ст.229 та п.п. 230.1.1. п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України; здійснення виробництва спирту етилового денатурованого за відсутності діючої ліцензії на виробництво спирту етилового, чим порушено вимоги ст. 2 Законом України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; оптова торгівля спиртом етиловим денатурованим за відсутності діючої ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, чим порушено ст. 14 Законом України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; виробництво продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований без внесення такого суб`єкта господарювання до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва Продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, чим порушено вимоги ст. 7 Закону Законом України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення № від 31.03.20, щодо застосування до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 34 296 587,89 грн. за платежем акцизний податок на спирт; № від 31.03.20, щодо застосування до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1 000 000,00 грн. за платежем акцизний податок на спирт; № від 31.03.20, щодо застосування до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 80 000,00 грн. за платежем Акцизний податок на спирт; № від 31.03.20, щодо застосування до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 68 593 175,78 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів; № від 31.03.20 щодо застосування до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 68 593 175,78 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (том 1, а. с. 34, 36, 38, 40, 42).

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що продукція, яка виробляється позивачем, не входить до переліку підакцизних податків відповідно до Податкового кодексу України та не підпадає під регулювання Закону № 481, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що підприємство здійснило дії щодо незаконного виробництва та обігу спирту етилового, біоетанолу, транспортування, зберігання, торгівлю спиртом етиловим, біоетанолом, з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання, а саме: виробництво «Етанолу як складник бензину» (код товарної позиції 3824 згідно з УКТ ЗЕД), з використанням спирту етилового денатурованого без реєстрації в Електронному реєстрі суб`єктів господарювання та без наявності зареєстрованих витратомірів лічильників обсягу виробленої продукції; для виробництва (використання як сировини) «Етанолу як складник бензину», підприємство на комунікаціях, обладнанні, устаткуванні виробляє спирт етиловий денатурований міцністю не менше 97,497 % об., без наявності ліцензії на виробництво спирту, без наявності витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту та без реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового; під видом продукції «Етанол як складник бензину» підприємством реалізовується спирт етиловий денатурований міцністю не менше 97,497 % об. без наявності ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до приписів пп. 20.1.4. п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із нормами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу обумовлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу визначено, що матеріалами, які є підставами для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як передбачено частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Підпунктом 212.1.1 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу визначено, що платником податку є особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Згідно п.п. 213.1.1 п. 213.1 ст.213 Податкового кодексу, об`єктами оподаткування є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції).

Відповідно п. 214.1 ст.214 Податкового кодексу, у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є:

- вартість реалізованого товару (продукції), виробленого на митній території України, за встановленими виробником максимальними роздрібними цінами з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (п.п. 214.1.1);

- вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу (п.п. 214.1.4).

Підпунктом 14.1.4 п.14.1ст.14 Податкового кодексу визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

В силу п.п.14.1.145 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД (українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності), на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Згідно з п.215.1 ст.215 Податкового кодексу до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння); тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

При цьому, в п.215.3ст.215 Податкового кодексу перелічені коди товарів, які є підакцизними і з яких справляється акцизний податок за встановленими даної статтею ставками. Зокрема п.п. 215.3.1 встановлено перелік підакцизних товарів, віднесених до спирту етилового та інші спиртових дистилятів, а п.п.215.3.4 встановлено перелік підакцизних товарів, віднесених до пального.

Відповідно до п.216.1 ст.216 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.

З системного аналізу наведених вище положень законодавства випливає, що підакцизними є товари згідно УКТ ЗЕД (українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності), які зазначені в п.215.3 ст. 215 Податкового кодексу.

Преамбулою Закону України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481) визначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до термінів викладених в ст. 1 Закону № 481 спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Біоетанол - спирт етиловий зневоджений, виготовлений з біомаси або із спирту етилового-сирцю для використання як біопалива або біокомпонента, що належить до товарної позиції 2207 згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, з вказаних норм, випливає що дія Закону № 481 поширюється в частині спиртів етилових та біоетанолу виключно, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач з власної сировини (меляси) здійснює виробництво етанолу, як складника бензину, що відповідає коду товару згідно УКТ ЗЕД 3824 90 97 90. Таке виробництво здійснюється згідно вимог ДСТУ ЕN 15376:2015 «Палива автомобільні. Етанол як складник бензину. Вимоги та методи випробувань» та на підставі Технологічного регламенту з виробництва «Етанолу як складника бензину» в умовах ТДВ "Узинський цукровий комбінат" ТР - 00372536.004:2015 (том І, а.с. 44-208) (далі - Регламент підприємства).

Згідно з регламентом підприємства, позивач для виробництва «Етанол як складник бензину» використовує комплекс технологічного обладнання, комунікації, устаткування та даний процес складається з окремих стадій, які здійснюються послідовно в безперервному режимі, що включають в себе дистиляцію етанолу, концентрування етанолу, екстракція сивушного масла, дегідратація етанолу, декантація азеотропної суміші і рекуперація легких органічних сполук з водою, денатурація складнику бензину.

Відповідно до таблиці 1 регламенту підприємства визначено матеріальний баланс виготовлення складника бензину, основним елементом якого є етанол в кількості 97,497 %, об., бензин в кількості 1,0 % об., МТБЕ або ЕТБЕ або МТАЕ в кількості 0,5 % об., циклогексан в кількості 0,5 % об, етилацетат або ацетаті в кількості 0,5 % об. та добавка Biostable 85E G-Plus в кількості 0,003 % об.

Крім того, на замовлення позивача ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» було проведено комплексну фізико-хімічну та товарознавчу експертизу спиртовмісних рідин. За результатами експертизи було складено висновок № 14925 (том І, а.с. 222-230).

Як вбачається з вказаного висновку експертизи позивачем було надано:

- зразки спиртовмісної рідини - «Етанол як складник бензину» в кількості 2-х скляних пляшок, місткістю 1 л, кожна;

- технологічний регламент (копія) виробництва «Етанолу як складника бензину» згідно з ДСТУ EN 15376:2015 в умовах ТДВ «Узинський цукровий комбінат» ТР 00372536.004:2015 - 165 арк.;

- ДСТУ EN 15376:2015 «ПАЛИВА АВТОМОБІЛЬНІ Етанол як складник бензину. Вимоги та методи випробувань» (копія) - 9 арк.;

- ДСТУ 3296-95 «Виробництво етилового спирту з харчової сировини Терміни та визначення» (копія) - 34 арк.;

- акт відбору зразків від 07.04.2020 року ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

За результатами проведеної експертизи, експерти дійшли до таких висновків:

1. Наданий зразок «Етанол як складник бензину» не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови»;

2. Наданий зразок «Етанол як складник бензину» не відповідає вимогам ДСТУ 4284:2004 «Спирт етиловий ректифікований абсолютований. Технічні умови»;

3. Наданий зразок «Етанол як складник бензину» не відповідає вимогам ДСТУ 7166:2010 «Біоетанол. Технічні умови»;

4. Наданий зразок «Етанол як складник бензину» не відповідає вимогам ТУ 15.09-9:2011 «Спирт етиловий технічний. Технічні умови»;

5. Наданий зразок «Етанол як складник бензину» відповідає вимогам ДСТУ EN 15376:2015 «Палива автомобільні. Етанол як складник бензину. Вимоги та методи випробувань»;

6. Використання «Етанолу як складник бензину» в якості палива для транспортних засобів з бензиновими двигунами не уявляється можливим. «Етанол як складник бензину» призначений для виробництва, в якості компонента, альтернативних видів палива для транспортних засобів з бензиновими двигунами.;

7. За технологічним регламентом з виробництва «Етанолу як складника бензину» в умовах ТДВ «Узинський цукровий комбінат» ТР-00372536.004:2015 процес "денатурування" не відповідає визначенню по ДСТУ 3296-95 «Виробництво етилового спирту з харчової сировини Терміни та визначення». Виробництво "Етанолу як складника бензину" в умовах ТДВ "Узинський цукровий комбінат" ТР- 00372536.004:2015 відповідно до визначень ДСТУ 3296-95 "Виробництво етилового спирту з харчової сировини Терміни та визначення" є виробництвом технічних спиртовмісних рідин у потоці, без тадії отримування спирту етилового.

8. Наданий зразок - Етанол як складник бензину по ДСТУ EN 15376:2015 «Палива автомобільні. Етанол як складник бензину. Вимоги та методи випробувань», виготовлений за технологічним регламентом з виробництва «Етанолу як складника бензину» в умовах ТДВ «Узинський цукровий комбінат» ТР-00372536.004:2015 не відповідає критеріям зазначеним в додатковій примітці 2 до товарній підкатегорії 2207 20 00 10, та не класифікується як біоетанол. Відповідно до правил класифікації товарів в УКТЗЕД етанол як складнику бензину по ДСТУ EN 15376:2015 «Палива автомобільні. Етанол як складник бензину. Вимоги та методи випробувань» відповідає коду: 3824 90 97 90 Готові сполучені суміші, які використовують у виробництві ливарних форм або ливарних стрижнів; хімічна продукція та препарати хімічної або суміжних з нею галузей промисловості (включаючи препарати, шо складаються із сумішей природних продуктів), в інших товарних позиціях не зазначені.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно з ч. 7 ст. 104 КАС України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як вбачається зі змісту висновку № 14925 він складений експертами Юрченко Є.М. та Бугровою Н.К.

Судом першої інстанції було встановлено, що Юрченко Є.М. має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз матеріалів, речовин та виробів за спеціальністю «Дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів», що підтверджується свідоцтвом № 231, яке видане ЕКК ОНДСІЕ МЮ України 23.01.2004 (том ІІ, а.с. 231).

У свою чергу, Бугрова Н.К. має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Оцінка машин, обладнання, сировини та споживчих товарів», що підтверджується свідоцтвом № МЮ № 1796 від 27.05.2016 (том ІІ, а.с. 232).

Крім того, зі змісту висновку № 14925 вбачається, що експерти повідомлені про кримінальну відповідальність в порядку статті 384 КК України.

Згідно з частиною першою та другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Враховуючи наведені норми, дослідивши зміст висновку № 14925, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийняв його як доказ у справі в порядку статті 72 КАС України.

За таких обставин, висновок відповідача про те, що виробництво позивачем етанолу як складник бензину має два етапи виробництва, а саме: виробництво спирту етилового денатурованого і його обезводнення до спиртовимірювального апарату типу ВКА 2 (ВКА - 200), ШЖУ (або аналогічного) та виробництво продукції хімічного та технічного призначення з використанням спирту етилового денатурованого після спиртовимірювального апарату типу ВКА 2 (ВКА - 200), ШЖУ (або аналогічного), є безпідставним, оскільки, як було встановлено висновком експертизи, виробництво етанолу як складника бензину згідно технічного регламенту здійснюється у потоці, без стадії отримування спирту етилового.

При цьому, податковим органом не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту виробництва позивачем саме спирту етилового денатурованого та біоетанолу, а висновки про таке виробництво здійснені виключно на підставі аналізу технічного регламенту за відсутності документальної фіксації даної обставини. Тобто, такий висновок податкового органу базується виключно на припущеннях посадової особи, яка проводила перевірку.

Також, відповідачем не було надано жодних доказів обігу, транспортування, реалізації та зберігання позивачем спирту етилового денатурованого та біоетанолу, і такий висновок податкового органу базується лише на дослідженні видаткових накладних. У свою чергу, з наявних у матеріалах справи видаткових накладних (том І, а.с. 213, 215) вбачається, що позивач реалізовував саме етанол як складник бензину.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач займається виробництвом товару - етанолу як складник бензину, який відповідає коду ДСТУ EN 15376:2015 і належить до коду УКТ ЗЕД 3824 90 97 90, яка не входить до переліку підакцизних товарів та не є спиртом етиловим денатурованим чи біоетанолом в розумінні Закону № 481.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що продукція, яка виробляється позивачем, не входить до переліку підакцизних податків відповідно до Податкового кодексу та не підпадає під регулювання Закону № 481.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № та наявність підстав для їх скасування.

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 30.09.2020.