Справа № 580/3638/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа № 580/3638/20

16 годин 42 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу № 580/3638/20

за позовом приватного акціонерного товариства «Азот» (вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, 18028, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник позивача Леонічева Д.В. - за довіреністю]

до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Власенко У.О. - за довіреністю]

про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна, прийняв рішення.

04.09.2020 ПрАТ «Азот», звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 13.08.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП № 59959397;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою від 23.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, судове засідання призначено на 29.09.2020, ухвалою від 29.09.2020 оголошено перерву до 30.09.2020.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що арешт накладається у сумі стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Оскаржувана постанова про опис та арешт майна позивача не містить суми, у розмірі якої накладено арешт. Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» якщо опису належить будівля, споруда, приміщення, квартира, у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Оскаржувана постанова від 13.08.2020 ЗВП № 59959397 не містить обов`язкових реквізитів: відсутнє зазначення кількості кімнат (приміщень), їх площа та призначення кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна; відсутнє зазначення матеріалу стін об`єктів магазин-кулінарія та овочесховище; відсутнє зазначення кількості поверхів кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна; відсутня інформація про підсобні приміщення та споруди кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна. Недотримання державним виконавцем порядку та відсутність у постанові від 13.08.2020 ЗВП № 59959397 обов`язкових реквізитів свідчить про протиправність постанови і є підставою для скасування. Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається у першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідач мав отримати від банківської установи підтвердження про наявність грошових коштів, що обліковуються на всіх відкритих рахунках ПрАТ «АЗОТ», а також повинен був перевірити суми коштів у касах позивача, і у випадку підтвердження про відсутність грошових коштів на рахунках та у касах боржника у сумі, необхідній для покриття заборгованості за виконавчими документами проводити звернення стягнення на інше майно позивача. Відповідач, не встановивши наявність та суму коштів на банківських рахунках позивача та суму грошових коштів у всіх касах позивача, передчасно прийняв оскаржувану постанову. У позові зазначено, що на підставі постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.11.2019 про передачу виконавчого провадження №55037853, виконавчі провадження були передані з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та приєднані до зведеного виконавчого провадження №59959397. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №580/591/20 постанова директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.11.2019 про передачу виконавчого провадження №55037853 визнана протиправною та скасована. У позові зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 823/1029/17, виданого 13.12.2017

Черкаським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Азот» на користь УПФУ у м. Черкасах боргу у сумі 2 788 019,39 грн закінчено 02.03.2020 у зв`язку із повним виконанням, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №55515712. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, 29.09.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позов, де зазначив, що боржник умисно ухиляється від виконання рішень судів, не надає інформацію про дебіторську заборгованість та не вживає відповідних заходів, ігнорує вимоги державного виконавця, що підтверджується: не поданням декларації про доходи та майно боржника та вартістю основних засобів, зокрема щодо майна, про рахунки у банках чи фінансових установах, про майно, яке перебуває у заставі або інших осіб, про кошти чи майно, належні позивачу від інших осіб за формою встановленою Міністерством юстиції України; не допуском державних виконавців до майна боржника, що перебуває на території підприємства, зокрема за адресою: вул. Героїв Холодного яру, 72, м. Черкаси. У відзиві зазначено, що державним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт майна від 13.08.2020 відповідно до норм чинного законодавства, позаяк у оскаржуваній постанові державним виконавцем зазначено щодо кожного описаного об`єкта місце розташування, зазначено площу, реєстраційний номер та інші дані за якими можливо ідентифікувати об`єкт. Якщо боржник вважає, що опис майна здійснено неповно, він має право подати відповідне клопотання державному виконавцю про усунення розбіжностей/неточності, що розглядається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідачем зазначено, що згідно відомостей банківських установ кошти, що знаходяться на рахунках боржника відсутні для задоволення законних вимог стягувачів. Для належного виконання рішень судів, що набрали законної сили, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. У відзиві зазначено, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі № 580/591/20 на яке позивач посилається у обґрунтування позивачем позовних вимог скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020, якою у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Азот» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено, тому постанова про передачу виконавчого провадження від 25.11.2019 є законною, що підтвердив суд апеляційної інстанції. Відповідач зазначив, що окремі технічні помилки під час оформлення документації не спростовують наявної заборгованості і не можуть нівелювати вчинених процедур виконавцем для реалізації виконання рішень судів. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону належать примусовому виконанню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404 примусовому виконанню належать рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 13.08.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному ВП № 59959397.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 1404 стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Частиною 5 статті 48 Закону № 1404 встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, що необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону № 1404 виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Частиною 2 статті 52 Закону № 1404 встановлено, що виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 1404 не належать арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Відповідно до частини 5 статті 52 Закону № 1404 у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Судом встановлено, що вимогою державного виконавця від 21.07.2020 № 59959397/24 зобов`язано директора ПрАТ «Азот» надати до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у триденний термін з моменту надходження вимоги, зокрема: декларацію про доходи та майно боржника, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; інформацію про усі відкриті банківські рахунки ПрАТ «Азот» із зазначенням залишків коштів на рахунках підприємства боржника; письмову розшифровку за усіма видами доходу ПрАТ «Азот» ; копію балансу ПрАТ «Азот» у повному обсязі, з усіма додатками на повним переліком майна підприємства - боржника; детальну інформацію про наявність рухомого та нерухомого майна що належить боржнику на праві власності; копії технічної та правовстановлюючої документації на усе рухоме та нерухоме майно боржника; виписку з касової книги з 01.01.2020 до дати отримання даної вимоги; дані про поточну кредиторську та дебіторську заборгованість, інформацію про випуск цінних паперів, інформацію про кошти та майно, що належить боржнику та перебуває у інших осіб; інформацію про усі земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні боржника та ін. У вимозі наявне попередження про кримінальну відповідальність за невиконання та перешкоджання виконанню судових рішень (а.с.94-99).

Судом встановлено, що позивачем не виконано вимогу щодо надання відомостей «про кошти та майно, належні йому від інших осіб». Згідно з ПБО 10 дебіторська заборгованість поділяється на довгострокову та поточну. Згідно з п. 5 цього стандарту дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначено її суму.

24.07.2020 до відповідача надійшов лист АТ «Сбербанк» у відповідь на вимогу від 03.07.2020, де зазначено, що станом на початок дня 08.07.2020 на ім`я ПрАТ «Азот» в АТ «Сбербанк» відкриті рахунки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , валюта 978 залишок коштів - 0, валюта 643 - 0, валюта 980 - 1683,87, валюта 840 - 0; НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , валюта 978 залишок коштів - 0, валюта 643 - 0, валюта 980 - 0, валюта 840 - 0; НОМЕР_6 НОМЕР_5 , валюта 980 - 0, валюта 840 - 0 (а.с.113-114). До листа додано виписку за особовими рахунками з 01.10.2018 до 08.07.2020.

29.07.2020 відповідачем прийнято постанову ЗВП № 59959397 про арешт коштів боржника якою накладено арешт на кошти у межах суми 2 385 459 066,81 грн, що перебувають у всіх касах ПрАТ «Азот» та надходять до них (а.с.100-105). У постанові зазначено, що вона належить негайному виконанню з моменту надходження. Головному бухгалтеру ПрАТ «Азот» повідомлено про виконання постанови у 3-денний термін з моменту надходження.

29.07.2020 відповідачем прийнято постанову ЗВП № 59959397 про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук 100 одиниць транспортних засобів, належних боржнику (а.с.107).

29.07.2020 відповідачем направлено до Головного управління Національної поліції в Черкаській області подання щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності керівника ПрАТ «Азот» ОСОБА_1 за фактом умисного невиконання рішень суду та незаконних дій щодо майна на яке накладено арешт або яке описано чи належить конфіскації на підставі виконавчих документів, що входять до складу ЗВП № 59959397 (а.с.133-140). У поданні зазначено про відсутність коштів на рахунках у банківських установах, що підтверджено відповідями банківських (фінансових) установ, місцезнаходження майна на яке накладено арешт та яке оголошено у розшук боржником державному виконавцю не повідомлено, майно приховується.

Листом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.08.2020 відповідачу повідомлено, що за результатами розгляду подання відповідно до вимог частини 1, 4 статті 214 КПК України внесено відомості до ЄРДР від 07.08.2020 за № 003050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України (а.с.132).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 статті 56 Закону № 1404 встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом прийняття постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника приймається виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно частини 3 статті 56 Закону № 1404 арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Частиною 4 статті 56 Закону № 1404 встановлено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Згідно з частиною 5 статті 56 Закону № 1404 про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису належить транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

У зв`язку з відсутністю коштів позивача у необхідній сумі на відомих відповідачу рахунках, що підтверджено відомостями банків, невиконанням головним бухгалтером постанови про арешт коштів у касах ПрАТ «Азот», відповідачем прийнято оскаржувану постанову від 13.08.2020 ЗВП № 59959397 про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с.124-131) - описано та накладено арешт на нерухоме майно: комплекс будівель КОП-331, що розташовано за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Холодного яру, 72, реєстраційний номер 01, що складаються з: магазин кулінарія, К107, загальною пл.1451,9 кв.м; їдальня на 200 місць, к105, загальною пл.1912,6 кв.м.; овочесховище на 1000 тон, К105, загальною пл. 651,1 кв.м., де зазначено, що матеріали стін у їдальні - цегла, встановлені металопластикові вікна та двері, будівля ззовні потребує ремонту, будівля овочесховища знаходиться у незадовільному стані та потребує капітального ремонту.

Надаючи оцінку твердженню позивача про недотримання відповідачем послідовності вчинення виконавчих дій під час прийняття оскаржуваної постанови та неналежному оформленні документації, суд зазначає, що відповідачем дотримано послідовність накладення арешту, тобто у першу чергу звернено стягнення на кошти боржника (у касах, на рахунках) та дії щодо рухомого майна (транспортні засоби), і після вчинено відповідні дії спрямованих на виконання судових рішень шляхом накладення арешту на кошти на рахунках у банках та у касах ПрАТ «Азот» прийнято постанову від 13.08.2020 про опис та арешт майна боржника ЗВП № 59959397.

Оцінюючи твердження позивача про відсутність у оскаржуваній постанові обов`язкових реквізитів, а саме суми, у розмірі якої накладено арешт не зазначено: кількості кімнат (приміщень), їх площі та призначення кожного описаного та арештованого об`єкту нерухомого майна; матеріалу стін за об`єктом магазин-кулінарія та овочесховище, кількості поверхів за кожним описаним об`єктом нерухомості; інформації про підсобні приміщення та споруди за кожним описаним та арештованим об`єктом нерухомого майна, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові від 13.08.2020 про опис та арешт майна боржника ЗВП № 59959397 зазначено загальну площу описаних приміщень, матеріали стін - цегла.

Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі № 904/1069/18 (ЄДРСР 84944538) зроблено висновок, що не зазначення виконавцем у постанові опису та арешту майна боржника інформації щодо площі кожного приміщення, що є складовою нерухомого майна, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, позаяк це не свідчить про те, що такими діями виконавця було порушено права чи свободи боржника. Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до відповідача із клопотанням про усунення недоліків щодо опису майна.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить суми, що належать стягненню за судовими рішеннями у контексті забезпечення виконання яких відкрито виконавчі провадження, об`єднані у зведене виконавче провадження № 59959397.

Оцінюючи твердження представника позивача, що відповідачем не звернено стягнення на дебіторську заборгованість позивача, що відповідно до балансового звіту (наданого органу статистики) форми № 1 станом на 30.06.2020 становить 18 048 265 604,37 грн, суд зазначає про таке.

Наданий у судове засідання 30.09.2020 звіт форми № 1 станом на 30.06.2020, подано до Центру обробки електронних звітів Держстату України 27.07.2020 щодо наявних відомостей про дебіторську заборгованість та не наданий до податкових органів. Згідно з частиною 2 статті 48 та частиною 1 статті 52 Закону № 1404 не передбачено, що зверненню стягнення на майно боржника передує звернення стягнення на дебіторську заборгованість.

У матеріалах справи відсутні докази, що позивачем на вимогу відповідача від 21.07.2020 № 59959397/24 надано відомості щодо наявної дебіторської/кредиторської заборгованості контрагентів або пояснення щодо поважності причин невиконання зазначеної вимоги.

Статтею 54 Закону № 1404 встановлено, що виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до податкових органів. Податкові органи зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону № 1404 боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Оцінюючи твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови у зв`язку із скасуванням рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №580/591/20 постанови від 25.11.2019 про передачу виконавчого провадження №55037853 з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №580/591/20 постанова директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.11.2019 про передачу виконавчого провадження №55037853 та приєднання до ЗВП № 59959397 визнана протиправною та скасована. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 № 580/591/20 апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Азот» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, відмовлено.

У разі остаточного вирішення спору судами рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі Brumarescu проти Румунії від 28.11.1999, № 28342/95).

Суд дійшов висновку, що виконавче провадження №55037853, що приєднано до ЗВП № 59959397 на законних підставах перебуває на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Оцінюючи твердження позивача про завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 823/1029/17 02.03.2020 у зв`язку із повним виконанням, суд зазначає про таке.

Відповідно до пояснень представника відповідача у ЗВП № 59959397 помилково не виключено ВП № 55515712, проте у загальнодоступній інформації https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors містяться відомості про закриття ВП № 55515712 - ця помилка є технічною. Судом взято до уваги принцип превалювання змісту над формою і встановлено, що арешт коштів у касах позивача здійснено на суму ,81 грн згідно постанови від 29.07.2020 ЗВП № 59959397, де відсутній виконавчий лист № 823/1029/17 від 13.12.2017 ВП 55515712.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №640/21594/18 (ЄДРСР 91353822), від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 (ЄДРСР 82759443) зазначено: порушення процедури не повинно породжувати правових наслідків, крім випадків, прямо передбачених законом. Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, ВС вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Судом встановлено, що арешт коштів боржника від 08.07.2020 для забезпечення реального виконання рішення судів з накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках у банках у сумі ,57 грн. За інформацією отриманою від банків АТ «Альфа-банк» (300346), АТ «Укрсиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк» (23697280), АТ «ОТП Банк», АБ «Кліринговий дім» (300647) відповідачем виявлено та у судовому засіданні під час оцінки доказів перевірено недостатність коштів на рахунках позивача для виконання рішень судів у сумі необхідній для покриття заборгованості за виконавчими документами.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури вчинення певної дії необхідно розуміти не як вимоги до самої дії, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх вчинення. Дефектні процедури, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить дії неправомірною. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, що мало наслідком прийняття незаконного рішення.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16 (ЄДРСР 76518273) зазначено, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним виконано, а позивачем доводи відповідача не спростовано.

Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову прийнято у ЗВП № 59959397 з виконання рішень судів та судових наказів (а.с.10-15).

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Правова аксіома «placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae» розуміється так, що «у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед вимогливим розумінням права».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У рішенні від 15.10.2009 у справі Yuriy Nikolayevich Ivanov проти України, № 40450/04 ЄСПЛ констатував, що право на суд є ілюзорним, якщо національна правова система дозволяє, щоб остаточне, обов`язкове до виконання судове рішення залишилося невиконаним на шкоду будь-якій із сторін.

Суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову від 13.08.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП № 59959397 діяв на підставі повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 1404, обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та розсудливо, відповідачем вчинено необхідні дії, що передують зверненню стягнення на майно боржника, у оскаржуваній постанові зазначено обов`язкові реквізити, а твердження позивача щодо незаконності ЗВП № 59959397 спростовано наявними у матеріалах справи та оціненими судом доказами (а.с.141-145), тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 13.08.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП № 59959397 належить відмовити повністю.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат .

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 139, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 13.08.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП № 59959397 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255, 272 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 272, 293, частиною 6 статті 287, статтями 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: приватне акціонерне товариство «Азот» [вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, 18028, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено і проголошено 30.09.2020.

Суддя Л.В. Трофімова