Справа № 826/24180/15
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 826/24180/15

адміністративне провадження № К/9901/24611/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №826/24180/15

за позовом ОСОБА_1 до Міністерство юстиції України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року, ухвалену у складі: головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, постановлену у складі: головуючого судді Губської О.А., суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерство юстиції України (далі - відповідач) з вимогами:

1.1. визнати неправомірними дії відповідача щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 20 червня 2013 року №65656/11;

1.2. стягнути з відповідача на користь позивача 3 763,29 грн недоотриманих коштів та 100000,00 грн моральної шкоди;

1.3. зобов`язати відповідача виконати рішення Європейського суду з прав людини від 20 червня 2013 року №65656/11 у повному обсязі.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

2. Як установлено рішеннями судів попередніх інстанцій, рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Цибулько та інші проти України» від 20 червня 2013 року №65656/11 постановлено: а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 2; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; б) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

3. Згідно з додатком 2 до цього рішення ЄСПЛ виконанню підлягає, зокрема, рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року, ухвалене на користь ОСОБА_1 , яким:

3.1. визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо здійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю та щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у меншому розмірі, ніж передбачено статтями 48 та 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

3.2. зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом України про Державний бюджет України на цей період часу, починаючи з 17 серпня 2009 року;

3.3. зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 (п`яти) мінімальних заробітних плат з урахуванням сум, які вже були виплачені позивачу;

3.4. зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплату ОСОБА_1 перерахунок суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, і які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

3.5. стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн.

4. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16 липня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 38900149 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 20 червня 2013 року №65656/11.

5. Постановою державного виконавця від 18 травня 2015 року закінчено виконавче провадження з виконання вказаного рішення ЄСПЛ на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

6. Підставою для висновку про фактичне виконання у повному обсязі рішення ЄСПЛ були: платіжне доручення Міністерства юстиції України від 05 вересня 2013 року №3076 на суму у розмірі 21055,16 грн (еквівалент 2000 євро); платіжне доручення Міністерства юстиції України від 20 червня 2014 року №586 на суму у розмірі 14,60 грн - пеня за несвоєчасне виконання рішення ЄСПЛ; платіжне доручення Міністерства юстиції України від 26 вересня 2013 року №3838 на суму 500,00 грн - заборгованість за рішенням національного суду; платіжне доручення Міністерства юстиції України від 05 травня 2015 року № 338 на суму 3 205,96 грн. - заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 3050,00 грн і пеня за несвоєчасне виконання рішення у розмірі 155,96 грн.

7. Уважаючи, що відповідач не в повному обсязі виконав рішення ЄСПЛ у справі «Цибулько та інші проти України» від 20 червня 2013 року №65656/11, у частині, що його стосується, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

8. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, адміністративний позов задоволено:

8.1. визнав протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення ЄСПЛ від 20 червня 2013 року №65656/11 у повному обсязі;

8.2.зобов`язав Міністерство юстиції України вчинити дії щодо виконання рішення ЄСПЛ від 20 червня 2013 року №65656/11 в повному обсязі.

8.3. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

9. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Міністерство юстиції України не вжило вичерпних заходів щодо виконання рішення ЄСПЛ у частині рішення національного суду, у зв`язку з чим воно продовжує залишатися невиконаним.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

10. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

11. На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про невиконання рішення ЄСПЛ у справі «Цибулько та інші проти України» від 20 червня 2013 року №65656/11.

12. Відповідач зауважує, що відповідно до статті 49 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) контроль за виконанням рішень ЄСПЛ покладено на Комітет міністрів Ради Європи. Саме Комітет міністрів Ради Європи у спірних правовідносинах наділений повноваженнями встановлювати фактичність виконання рішень ЄСПЛ.

13. Відповідач також наполягає на тому, що він не є належним відповідачем за вимогами позивача, адже виконання рішень національного суду виходить за межі його компетенції.

14. Позивач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.

15. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

16. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

17. 16 лютого 2018 року касаційну скарги передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

18. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Бевзенка В.М., суддів Шарапи В.М, Данилевич Н.А.

19. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 28 квітня 2020 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

20. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

21. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

22. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

23. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.

25. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

26. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX.

27. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Відповідно до частини першої статті 46 Конвенції високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення ЄСПЛ в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

29. Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, врегульовані Законом України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон №3477-IV).

30. У розмінні статті 1 Закону №3477-IV, орган представництва - це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень; рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

31. Статтею 2 Закону №3477-IV передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

32. Згідно із статтею 3 Закону №3477-IV виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

33. Відповідно до статті 7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

34. а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

35. б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

36. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

37. Частинами 1-6 статті 8 Закону №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

38. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

39. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

40. Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

41. Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

42. Згідно з частиною першою статті 10 Закону №3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру.

43. Відповідно до частини другої статті 10 Закону №3477-IV додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutioinintegrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

44. Статтею 12 передбачено, що органи, відповідальні за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зобов`язані: а) невідкладно та у визначений Рішенням та/або чинним законодавством строк виконати додаткові заходи індивідуального характеру; б) надавати інформацію на запити органу представництва про перебіг і наслідки виконання додаткових заходів індивідуального характеру; в) дієво та без зволікань реагувати на подання органу представництва; г) про виконання додаткових заходів індивідуального характеру повідомити орган представництва.

45. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року № 784 «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень, покладено на Міністерство юстиції України.

46. Пунктом 8 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23 вересня 2013 № 1989/5 (далі - Порядок №1989/5), встановлено, що у разі постановлення ЄСПЛ рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду, Секретаріат протягом десяти днів після розміщення на сайті ЄСПЛ тексту остаточного рішення в справі проти України передає державній виконавчій службі автентичний переклад відповідного рішення Європейського суду.

47. Відповідно до пункту 9 Порядку №1989/5 у разі невиконання рішення національного суду на дату постановлення рішення ЄСПЛ державна виконавча служба протягом місяця з дати отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду організовує перевірку стану виконання рішення національного суду, вживає заходів щодо його виконання, при неможливості виконання рішення без зміни порядку та способу його виконання повідомляє Секретаріат з подальшим вжиттям заходів, передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього Порядку.

48. Згідно з пунктом 12 Порядку № 1989/5, якщо ЄСПЛ постановлено рішення, за яким передбачається вжиття додаткових заходів індивідуального характеру шляхом виконання рішення національного суду майнового характеру, Секретаріат протягом десяти днів після отримання офіційного повідомлення Європейського суду про набуття його рішенням статусу остаточного повідомляє ДВС про необхідність вжиття таких заходів шляхом виплати стягувачу коштів відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов`язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2007 року № 408 (далі - Порядок №408).

49. Відповідно до пункту 1 Порядку №408 цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених Міністерству юстиції України (далі - головний розпорядник) у державному бюджеті за програмою «Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України» (далі - бюджетні кошти).

50. Відповідальним виконавцем зазначеної програми є Міністерство юстиції України.

51. Підпунктом 8 пункту 2 Порядку №408 бюджетні кошти спрямовуються на витрати, пов`язані із здійсненням додаткових заходів індивідуального характеру на виконання рішень ЄСПЛ, у тому числі виконання рішень національних судів, невиконання яких стало підставою для звернення до ЄСПЛ, та витрати, пов`язані із здійсненням заходів загального характеру на виконання рішень ЄСПЛ.

52. Згідно із пунктом 3 Порядку №408 однією з підстав для здійснення платежів, пов`язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, є, зокрема, рішення закордонного юрисдикційного органу.

VI. Позиція Верховного Суду

53. Аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що виконання рішення ЄСПЛ у частині вжиття додаткових заходів індивідуального характеру шляхом виконання рішення національного суду майнового характеру здійснюється шляхом виплати відповідних сум стягувачеві за рахунок бюджетної програми «Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України».

54. Органом, відповідальним за виконання додаткових заходів індивідуального характеру у вигляді виконання рішення національного суду майнового характеру є Міністерство юстиції України, яке є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою «Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України».

55. Як установили суди попередніх інстанцій, відповідач виконав рішення ЄСПЛ у справі «Цибулько та інші проти України» від 20 червня 2013 року №65656/11 у частині сплати позивачеві еквівалента 2000 євро.

56. Водночас, як установили суди попередніх інстанцій, доказів виконання у повному обсязі рішення національного суду, невиконання якого було підставою для звернення заявника до ЄСПЛ, відповідач не надав.

57. Так, у матеріалах справи містяться копії платіжних доручень Міністерства юстиції України від 16 березня 2015 року № 701 та від 30 березня 2015 року №862 на суму 3050 грн кожне. Водночас у постанові про закінчення виконавчого провадження від 18 травня 2015 вказано, що кошти у сумі 3205,96 грн (у тому числі 3050 грн заборгованості за рішенням національного суду та пеня у сумі 155,96 грн) перераховані позивачу згідно з платіжним дорученням від 05 травня 2015 року № 338.

58. Також із постанови Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 13 березня 2015 року № 82 про проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №31306577 випливає, що ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду України було проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та нараховано 1068,55 грн, проте у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин виплати цієї суми позивачеві.

59. Зважаючи на викладене, Суд погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем не вчинено дій, передбачених Законом №3477-IV з виконання у справі «Цибулько та інші проти України» від 20 червня 2013 року №65656/11 в частині виконання рішення національного суду.

60. Аргументи відповідача про те, що згадане рішення ЄСПЛ є виконаним з огляду на виплату позивачеві сатисфакції Суд відхиляє й указує на те, що відповідно до положень статті 1 Закону №3477-IV виконанням рішення є не лише виплата стягувачеві відшкодування, а й вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, якими відповідно до частини другої статті 10 Закону №3477-IV є, у тому числі, виконання рішення національного суду майнового характеру.

61. Безпідставними є також аргументи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем за вимогами позивача.

62. Відповідно до статті 3 Закону №3477-IV, пункту 12 Порядку № 1989/5, пункту 1 Порядку №408 виконання рішень ЄСПЛ, у тому числі в частині вжиття додаткових заходів індивідуального характеру шляхом виконання рішення національного суду, здійснюється за рахунок бюджетної програми «Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України», головним розпорядником коштів за якою є Міністерство юстиції України.

63. Подібні висновки вже були висловлені Верховним Судом у постановах від 19 лютого 2020 року у справі 820/4788/17, від 28 квітня 2020 року у справі №820/4751/17 і Суд не знаходить підстав відступати від неї під час розгляду цієї справи.

64. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є правильними.

65. Ухвалені у цій справі судові рішення в частині відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог не є предметом касаційного оскарження.

66. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

67. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

68. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

69. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанції в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.

VII. Судові витрати

70. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

71. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

72. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

73. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі №826/24180/15 залишити без змін.

74. Судові витрати не розподіляються.

75. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко