Справа № 140/3659/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3659/20 пров. № А/857/9023/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року в справі №140/3659/20 (суддя Димарчук Т.М., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/30022.

Рішенням від 28 травня 2020 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/30022.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Державної митної служби України судовий збір у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Поліська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України.

Так, до митного оформлення подано фактуру від 15.11.2019, в якій вказано на передоплату за товар та компенсацію за її здійснення.

Проте додане декларантом підтвердження переказу від 13.12.2019 не може слугувати доказом здійснення такої оплати, оскільки у ньому відсутні відповідні реквізити, за допомогою яких можна ідентифікувати товар, за який було здійснено перерахунок коштів.

Інший додатково наданий за власним бажанням декларанта документ «повідомлення про продаж» 15.11.2019 не містить усіх аркушів документа, оскільки надано тільки першу з трьох сторінок.

Митним органом перевірено вартість транспортного засобу за довідником SuperSCHWACKE, яка з врахуванням технічних характеристик КТЗ та його фактичного пробігу, становить 7650, 00 EUR.

Вказані обставини, на переконання апелянта, свідчать про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Відтак, у зв`язку з неточностями та ненаданням додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України, ч.5 ст.54 МКУ, за результатами проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультацій з декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості.

При цьому відповідач вважає, що при винесенні Поліською митницею Держмитслужби рішення №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 дотримано усіх законодавчих вимог.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 23.12.2019 декларантом в інтересах ОСОБА_1 подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA204120/2019/306427 від 23.12.2019 з метою декларування товару: легкового автомобіля - марки PEUGEUT, моделі - 3008, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, бувший у використанні, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см3, тип двигуна - дизельний, потужність - 88 kW, тип кузова універсал, призначений для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування, загальна кількість місць (включаючи водія) 5, колісна формула - 4x2, позначення рівня екологічної норми EURO 6, країна виробник Франція, виробник - PEUGEUT.

Декларантом в графі 42 МД №UA204120/2019/306427 від 23.12.2019 вказано ціну товару в сумі 5 650,00 Євро та зазначено в графі 45 митну вартість в сумі 146 031,44 грн (еквівалентну 5 650,00 Євро), яку визначено за 1 (основним) методом визначення митної вартості товару за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: рахунок-фактуру від 15.11.2019 №W/9597703; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 18.12.2019 №UA205020/2019/200629 з додатковим аркушем; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) від 20.04.2015 № НОМЕР_2 ; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 23.12.2019 №2263 (а.с.10-13,20,42).

Відповідач, вважаючи, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом надіслав декларанту електронне повідомлення від 24.12.2019 про надання в 10-ти денний термін додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу; банківські платіжні документи, що стосуються оплати за товар, які можливо поширити на заявлений товар; інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (за бажанням).

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом 24.12.2019 додатково, на вимогу митного органу, надано підтвердження переказу від 13.12.2019, у якому вартість транспортного засобу становить 5 650,00 Євро та ,,повідомлення про продаж від 15.11.2019, у якому вартість транспортного засобу становить 5 650,00 Євро. А також копію митної декларації країни Республіки Польща від 17.12.2019 №19PL301010E1054404. Крім того, у вказаній заяві від 24.12.2019 декларант повідомив митний орган про вичерпність наданих до митного оформлення документів та ініційовано прийняття рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України. (а.с.14-15,18,40-41).

24.12.2019 відповідач прийняв рішення №UA204000/2019/300021/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/30022 (а.с.23,51).

Згідно з графою 30 оскаржуваного рішення відповідачем визначено митну вартість товару легковий автомобіль - марки ,,PEUGEUT, моделі - 3008, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, бувший у використанні, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см3, тип двигуна - дизельний, потужність - 88 kW, тип кузова універсал, призначений для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування, загальна кількість місць (включаючи водія) 5, колісна формула - 4x2, позначення рівня екологічної норми EURO 6, країна виробник Франція, виробник PEUGEUT за ціною 7 650,00 Євро (замість 5 650,00 Євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 рішення вказано, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, а саме, до митного оформлення заявлено колісний транспортний засіб згідно МД №UA204120/2019/306427 за рівнем митної вартості 5650,00 Євро. При цьому, відповідно до електронного довідника SuperSCHWACKE вартість КТЗ становить 7650,00 Євро за його фактичним пробігом.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/30022, оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204120/2019/306427 від 23.12.2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України. Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16).

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу; банківські платіжні документи, що стосуються оплати за товар, які можливо поширити на заявлений товар. У відповідності до частини 6 статті 53 МК України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 відповідач не зазначив, які саме документи, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена, декларант не надав.

Натомість з аналізу поданих декларантом документів, зокрема, рахунку-фактури від 15.11.2019 №W/9597703, де вказано вартість транспортного засобу 5 650,00 Євро; акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 18.12.2019 №UA205020/2019/200629 з додатковим аркушем; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) від 20.04.2015 № НОМЕР_2 ; висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією від 23.12.2019 №2263; декларації про походження товару (експортна декларація) №19PL301010E1054404 від 17.12.2019; підтвердження переказу від 13.12.2019, у якому вартість транспортного засобу становить 5 650,00 Євро, суд першої інстанції правильно встановив, що такі містили всі реквізити, необхідні для підтвердження вартості та ідентифікації придбаного позивачем транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів відхиляє покликання апелянта, що додатково надане за бажанням декларанта підтвердження переказу від 13.12.2019, неможливо поширити на придбаний транспортний засіб через відсутність у ньому реквізитів товару, оскільки у наданому декларантом підтвердженні виконання переказу банком BNP PARIBAS від 13.12.2019 через систему SEPA на суму 5 650,00 Євро у графі реквізити оплати вказано номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №DQ-957-WM, яке видане на автомобіль марки PEUGEUT, моделі - 3008, календарний рік виготовлення 2015, номер кузова - НОМЕР_1 , який був поданий позивачем для митного оформлення (а.с.14-15).

Таким чином, надані позивачем під час декларування документи, а саме: рахунок-фактура від 15.11.2019 №W/9597703, де вказано вартість транспортного засобу 5 650,00 Євро та платіжні документи від 13.11.2119, що підтверджують оплату транспортного засобу на суму 5 650,00 Євро, підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за поданий до митного оформлення колісний транспортний засіб згідно МД №UA204120/2019/306427 за рівнем митної вартості 5650,00 Євро.

На думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару не обґрунтовані з посиланням на виявлені розбіжності в поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність певних документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, і не дають митному органу права витребовувати додаткові документи у декларанта, тим більше визначати митну вартість транспортного засобу, відмінну від тієї, яку вказав декларант.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 митний орган вказав, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості товару декларантом, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару не підтверджена документально, та митний орган володіє інформацією щодо вартості КТЗ згідно з електронним довідником SuperSchwacke та інтернет-сайтами autoscout24.com, mobile.de, вартість такого транспортного засобу становить 7650,00 EUR.

Колегія суддів погоджується, що п.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, передбачає можливість використання відповідачем інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Однак відповідачем не надано суду доказів того, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 за резервним методом, ним було враховано стан імпортованого позивачем транспортного засобу (комплектацію, технічний стан, пробіг автомобіля) у порівнянні з транспортними засобами з електронного довідника SuperSchwacke та інтернет-сайтів autoscout24.com, mobile.de, ціна яких була врахована при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Зокрема, митний орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за резервним методом, не вказав, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що вказує на порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

В свою чергу, відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція Верховного Суду у справах №826/28024/15 від 18.12.2018, №815/1670/17 від 21.12.2018, №813/663/17 від 18.12.2018, №815/228/17 від 21.12.2018 і №820/1436/17 від 18.12.2018.

Разом з тим, декларантом на підтвердження митної вартості ввезеного ним транспортного засобу подано пакет документів, який у повній мірі підтверджує заявлену митну вартість автомобіля.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/300021/1 від 24.12.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/30022 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року в справі №140/3659/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 01.10.2020.