Справа № 640/14374/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Київ № 640/14374/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років відповідно до довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.08.2016 № 26-2-7/92 шляхом їх ділення на показник 60;

- зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років відповідно до довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.08.2016 № 26-2-7/92 шляхом їх ділення на показник 24, починаючи з 08.08.2016 з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що при виконанні постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року, відповідачем протиправно застосовано постанову Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, яка діяла на момент виконання постанови суду, оскільки застосуванню підлягала постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що діяв у межах та на підставі чинного законодавства при проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року. Звертав увагу суду на те, що за загальним правилом дії закону в часі застосовуються норми, чинні на момент вчинення дій.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 30 квітня 2010 року та отримує пенсію як державний службовець.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року в адміністративній справі №755/14095/16-а визнано неправомірною відмову Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю на підставі Закону України «Про державну службу» та зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, яка була чинною на дату призначення пенсії - 20 вересня 2009 року) з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 08 серпня 2016 року.

В той же час ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частинах постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, яку прийнято в межах розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», а саме: у словосполученні «(в редакції, яка була чинною на дату призначення пенсії - 20 вересня 2009 року)» вважати вірним як «(в редакції, яка була чинною на дату призначення пенсії - 20 вересня 2010 року)».

На виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в межах зобов`язальної частини з 08 серпня 2016 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії як державному службовцю відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на дату призначення пенсії - 20 вересня 2010 року).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20 вересня 2019 року № 207459/02 позивачу здійснено наступний перерахунок пенсії:

2639,00 грн. + 2384,62 гри. + 936,40 гри. = 5960,02 гри., у якому:

2639,00 грн. - загальна сума складових заробітної плати (оклад, ранг, надбавка за вислугу років);

2384,62 грн. - загальна сума премій та надбавок (19 687,03 грн. + 1660,00 грн. + 35 883,75 -= 57 230,78 грн. / 24 місяці);

936,40 грн. - інші виплати (30712,50 грн. + 1197,84 грн. + 24 273,67 грн. = 56184,01 грн. / 60 місяців).

До інших виплат входять: суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати та сума грошової винагороди за вислугу років.

Позивач, не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, який був чинний на момент призначення позивачу пенсії.

Згідно зі статтею 37-1 вказаної редакції Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за ним Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, то втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Згідно з пунктом 11 цього Закону текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладений у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Пунктом 4 передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2002 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

На момент призначення пенсії постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку- для обчислення пенсій» діяла.

В даній судовій справі не встановлюється право позивача на проведення перерахунку, а лише надається оцінка дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виконанні постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року №755/14095/16-а, а саме про правомірність застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 при проведенні такого перерахунку.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», а згодом постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» визнана такою, що втратила чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622.

Необхідно зауважити, що згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і за Законом України «Про державну службу».

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статті 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод» Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рн/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання) констатував, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь- яких інших кількістю вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз. 5, 6 пункту 4).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 вересня 2005 року №5- рп/2005 роз`яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України.

Так, Конституційний Суд України вважає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав і свобод є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини це їх сутісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У зв`язку з ним Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх в дії, внесення змін до них і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина с скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, скасування постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» та визнання вказаної постанови такою, що втратила чинність, є скасуванням права позивача на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії статті 22 Конституції України.

Таким чином, проведення перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року відповідачем по справі здійснено у спосіб, який не відповідає статті 22 Конституції України та статті 37-1 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців, як це визначено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, на виконання якої і був проведений такий перерахунок.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи з вищенаведеного в сукупності, при проведенні перерахунку пенсії на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року по справі №755/14095/16-а, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язано застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», а саме нормативні положення даної постанови, які були діючими на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців, як це визначено у постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року по справі №755/14095/16-а.

Конституційний Суд України в пункті 3 рішення №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року констатував, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади» виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України па відповідний рік та інших законів України».

З огляду на вказане вище, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, що полягають у застосуванні до даного перерахунку постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 є протиправним, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років відповідно до довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.08.2016 № 26-2-7/92 шляхом їх ділення на показник 24, починаючи з 08.08.2016 з урахуванням раніше проведених виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років відповідно до довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.08.2016 № 26-2-7/92 шляхом їх ділення на показник 60.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років відповідно до довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.08.2016 № 26-2-7/92 шляхом їх ділення на показник 24, починаючи з 08.08.2016 з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко