Справа № 620/2849/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Чернігів Справа № 620/2849/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут (далі також ВІТІ, позивач) до ОСОБА_1 ( далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі у розмірі 76821,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут в сумі 76821,08 грн. У добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою суду від 04.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки довідка розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут від 17.08.2017 № 5/221 на суму 76821,08 грн, не є доказом на підтвердження факту отримання послуг, зазначених у вказаній довідці, а відповідач у свою чергу факт проживання в казармі та користування комунальними послугами та енергоносіями заперечує, оскільки такі не отримував, а відповідно до договору оренди житлового приміщення від 17.07.2019 проживав в іншому місці.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує доводи, зазначені у відзиві та просить їх відхилити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

На підставі наказу начальника ВІТІ (по стройовій службі) № 151 від 01.08.2015 ОСОБА_1 зарахований з 01.08.2015 курсантом першого курсу та зарахований на всі види забезпечення(а.с.13).

01.08.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Контракт, відповідно до пункту 1 якого курсант зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням в закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 17-18).

17.10.2020 відповідно до витягу з наказу начальника ВІТІ (по стройовій службі) № 12 ОСОБА_1 з 17.01.2020 виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, котлового забезпечення з 18.01.2020 у зв`язку з достроковим розірванням Контракту.

Таким чином, відповідач, порушив умови укладеного між ним та позивачем Контракту та повинен в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в інституті.

Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 з 01.08.2015 по 17.01.2020 загальна сума, визначених до відшкодування витрат, становить 76821,08 грн, в т.ч.:

- грошове забезпечення з нарахуваннями 20783,11 грн,

- продовольче забезпечення 37424,52 грн,

- речове забезпечення 4507,55 грн,

- медичне забезпечення 1383,52 грн,

- енергоносії 12723,10 грн (а.с. 22).

19.06.2020 відповідачу направлено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі з розрахунком та гарантійним листом (а.с.19-20).

У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-XII).

За приписами ч. 3, 5 ст. 25 Закону України № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 вказаного Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є","3", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 вказаного Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно з п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Факт нарахування та отримання відповідачем грошового забезпечення за спірний період підтверджується розрахунком з 01.08.2015 №151 по 17.01.2020 №12 (а.с.23).

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Витрати на харчування за період з 01.08.2015 по 17.01.2020 підтверджується довідкою (а.с. 24).

Згідно з п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Факт надання медичної допомоги відповідачу у спірний період підтверджується розрахунком з 01.08.2015 №151 по 17.01.2020 №12 (а.с.30).

Відповідно до п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Факт фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , який навчався в період з 01.08.2015 по 17.01.2020 підтверджується довідкою з 01.08.2015 №151 по 17.01.2020 №12 (а.с.28).

Факт витрат, пов`язаних з утриманням курсанта по речовому забезпеченню підтверджується розрахунком з 01.08.2015 №151 по 17.01.2020 №12 (а.с.26-27).

Отже, наданими позивачем доказами підтверджується факт витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у ОСОБА_2 .

Щодо посилань відповідача на те, що він види забезпечення не отримував, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч.2 ст. 73, ст. 76, ч.1,2,5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд встановив, що позивач надав докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в ВІТІ, водночас відповідач, заперечуючи такий розмір, доказів на спростування вказаного не надала.

Посилання відповідача, як на безпідставність витрат за комунальні послуги, на договір оренди житлового приміщення від 17.07.2019 суд відхиляє, оскільки вказаний документ свідчить про факт укладання договору та право користування цим житловим приміщенням, а не фактичне проживання відповідача в ньому. Проте докази, які б підтверджували фактичне проживання в орендованому приміщенні, відповідачем суду не надано.

Суд встановив, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в ВІТІ в сумі 76821,08 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пп. 7-8 Порядку № 964 у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є правомірними та такими, що підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням в ВІТІ у розмірі 76821,08 грн.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнення з ОСОБА_1 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут - 76821,08 (сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять одну грн) 08 коп. витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут вул. Московська, 45/1,м.Київ,01011, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко