Справа № 640/10686/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ № 640/10686/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2019 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2020 у ВП № 60666235.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження № 60666235 лише 29.04.2020 після того, як ним отримано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2020 у ВП № 60666235. Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повинен довести до відомо боржника копії постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження шляхом надсилання рекомендованим поштовим відправленням. Однак позивач не отримував інших документів виконавчого провадження № 60666235, окрім постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2020 у ВП № 60666235. Оскільки відповідачем не дотримано вимог законодавства, оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 23 червня 2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/10686/20, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 09 липня 2020 року, витребувано у Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завірені матеріали виконавчого провадження № 60666235.

06 травня 2020 року на адресу суду надійшли витребувані судом матеріали виконавчого провадження № 60666235.

Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подавався.

У судовому засіданні 09.07.2020 Окружний адміністративний суд м. Києва поставив на обговорення питання щодо можливості продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. Позивача не заперечував. Відповідач у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесено постанову від 20.11.2019 ВП № 42995701 про стягнення виконавчого збору у сумі 118330,08 грн.

На підставі вказаної постанови від 20.11.2019 ВП № 42995701 державним виконавцем Дарницького районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слюсар Аліною Володимирівною (далі - державний виконавець) прийнято постанову від 20.11.2019 ВП № 60666235 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у сумі 118330,08 грн.

Постановою про арешт майна боржника від 20.11.2019 ВП № 60666235 державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2020 у ВП № 60666235 державним виконавцем постановлено звернути стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 , що отримує дохід у Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІКІТ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд прийшов до наступних висновків

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

В свою чергу згідно з положеннями статті 3 цього ж Закону постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Встановивши, що оскаржувана постанова ВП № 60666235від 20.11.2019 про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем у межах повноважень, у спосіб, визначений чинним законодавством та на підставі виконавчого документа - постанови від 20.11.2019 № 42995701 про стягнення виконавчого збору у сумі 118330,08 грн, яка позивачем не оскаржувалась та є чинною, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 20.11.2019 ВП № 60666235.

Також позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні № 60666235 щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.11.2019.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.05.2018 у справі № 916/1605/15-г.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2019 була направлена позивачу рекомендованим листом. Також відповідач не довів тієї обставини, що він пересвідчився в отриманні позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2019 № 60666235, а відтак державний виконавець вчинив виконавчі дії щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, не пересвідчившись, що боржник отримав копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи наявні матеріали, суд приходить до висновку про те, що постанова від 26.03.2020 ВП № 60666235 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є протиправною та підтягає скасуванню.

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч.1, 2 ст. 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом позов задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слюсар А.В. 26.03.2020 у виконавчому провадженні № 60666235.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) частину сплаченого ним судового збору у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень, вісімдесят копійок) за рахунок Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02099, м. Київ, вул. Костянтина Заслонова, 16, ).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда