Справа № 580/2602/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа № 580/2602/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» до Черкаської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаський завод телеграфної апаратури» (18001, м.Черкаси, вул. Одеська, буд.8; ) (далі - позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд.36; ) (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви (вх. від 31.07.2020 №18698) просив визнати протиправним і скасувати рішення від 02.10.2019 №2-5262, зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду площею 3,0000 га по вул. Гоголя 1 під комплекс будівель.

Додатково присив покласти на відповідача суму судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог закону відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наданій у користування позивачу відповідно до рішення відповідача від 26.04.1988 №61. Оскільки на ній розташовані об`єкти нерухомого майна, які у власності позивача, позивач має право на її оренду без проведення земельних торгів (поза конкурсу). Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою від 03.08.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив її розглядати правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованих повідомлень про поштове вручення вказану ухвалу позивач отримав 13.08.2020, а відповідач - 06.08.2020.

14.08.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача з проханням позов залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку на звернення до суду. У ньому стверджував, що уповноважений представник позивача Гончар Є.С. отримав копію спірного рішення 21.10.2019 на своє звернення до Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради.

Ухвалою від 09.09.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача вх.№20410/20 про залишення позову без розгляду.

14.08.2020 до суду надійшов відзив відповідача, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що постійна комісія відповідача з питань земельних відносин, яка є профільною в межах своєї компетенції, надала пропозицію відмовити в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки такі рекомендації вказаної комісії є обов`язковими для розгляду та їх врахування, відповідач прийняв рішення про відмову у наданні вказаного дозволу. Додатково зазначив, що порядок надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не врегульований ст.123 Земельного кодексу України. Тому висновки ВС у справі №3580/2602/20, на які посилався позивач, не підлягають застосуванню.

03.09.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в обгрунтування якої зазначив, що спір стосується документів, які є складовою частиною документації для вирішення питання щодо надання земельної ділянки державної або комунальної власності у користування. На їх розроблення надається дозвіл органом виконавчої влади або місцевого самоврядування. Порядок надання регулюється саме положеннями ст.123 Земельного кодексу України, як загальної норми. Отже, відповідно до ч.3 вказаної статті Земельного кодексу України відповідач в межах своїх повноважень у місячний строк мав розглянути клопотання заявника і надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надати мотивовану відмову у його наданні.

Всі документи, що надійшли від учасників, суд долучив до матеріалів справи, як докази.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи за участю сторін суду не надходило, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути без повідомлення та виклику сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Позивач згідно з даними ЄДРПОУ зареєстрований, як суб`єкт господарювання - юридична особа 09.02.1996, ідентифікаційний код 14310069, основний вид діяльності «Виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н. в. і. у.».

Рішенням відповідача від 26.04.1988 №61 позивачу для облаштування стадіону та спортивних майданчиків виділено земельну ділянку, площею 3,0 га на вул.XX Партз`їзду - Курортній в м.Черкаси.

З наданої до матеріалів справи копії заяви позивача від 13.05.2019 суд встановив, що позивач звертався через Центр надання адміністративних послуг до відповідача заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,0000га, за адресою: вул.Гоголя, 1 (Курортна, 4),- під комплекс нежитлових приміщень в оренду на 49 років. До неї додав: копії установчих документів, довідку 6-зем, копії правовстановлюючих документів на існуючий об`єкт нерухомого майна та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію технічного паспорту (інвентарної справи) на існуючий об`єкт нерухомого майна, доручення на уповноважену особу, що підтверджується описом від 13.05.2019 №36130-З.

Рішенням від 02.10.2019 №2-5262 за підписом міського голови А.В.Бондаренка йому відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду площею 3,0000 га по вул.Гоголя, 1 під комплекс будівель. В обгрунтування зазначено про врахування пропозиції депутатів (протокольного доручення від 02.10.2019 №ПД-8-1287) та положення ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Тому позивач звернувся з позовом в суд.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 16.07.2020 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частинами 1-2 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з Закону України від 07.07.2011 №3613-VI "Про Державний земельний кадастр"

У ч.7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі №803/1183/17 (провадження №К/9901/49708/18), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає безумовному врахуванню.

ВС у вказаному рішенні вказав, що системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Статтею 123 ЗК України встановлено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так відповідно до ч.1 вказаної статті ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Частиною 2 вказаної статті ЗК України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У разі звернення з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки особи, яка є державним партнером (концесієдавцем) відповідно до законів України "Про державно-приватне партнерство", "Про концесію" та зацікавлена в отриманні в користування земельної ділянки для здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії, або уповноваженої нею особи до клопотання додається копія рішення про доцільність здійснення державно-приватного партнерства, зокрема у формі концесії.

Відповідно до ч.3 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або формування земельної ділянки, необхідної для здійснення державно-приватного партнерства (реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії), замовником документації із землеустрою є державний партнер (концесієдавець), а також за його дорученням державне або комунальне підприємство, установа, організація чи господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення технічної документації із змелеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі повинна бути мотивованою.

Посилання відповідача на пропозиції постійної комісії, враховані ним у спірному рішенні, не обгрунтовані, зважаючи, що у земельних правовідносинах щодо надання чи відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач безумовно зобов`язаний дотримуватися вимог ЗК України.

Спірне рішення не містить конкретних мотивів, що перешкоджає позивачу усунути недоліки його запиту.

Відповідно до абзацу першого ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів жодним доказом наявності правових і фактичних підстав для відмови позивачу у наданні відповідного дозволу.

Тому суд дійшов висновку, що спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч.5 ст.46 Закону №280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а, який обов`язковий для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням порушення реалізації повноважень.

Отже відповідач повинен розглянути вказану заяву позивача та прийняти рішення за результатами її розгляду в місячний термін. Проте спірне рішення в порушення вказаних вимог Закону було прийняте майже через 5 місяців після подання вказаної заяви, чим порушив права позивача передбачені законодавством.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13.05.2019 (вх.від13.05.2019 №36130-З) з доданими документами про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,0000га., за адресою: вул.Гоголя, 1 (Курортна, 4,-) під комплекс нежитлових приміщень в оренду на 49 років прийняти рішення з урахуванням висновків суду з наведенням обгрунтованих мотивів його прийняття.

Водночас підстав для зобов`язання надати такий дозвіл суд не вбачає, оскільки у спірних правовідносинах не доведено належного, повного розгляду матеріалів позивача, а суд не наділений повноваженням підмінити орган державної влади чи місцевого самоврядування дл оцінки відповідних обставин.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог у вказаних частинах.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 29.07.2020 №0.0..1 про сплату судового збору в сумі 2102,00грн., підлягають стягненню на його користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд.36; ) від 02.10.2019 №2-5262 "Про відмову ВАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" у наданні дозволу на ророблення документації із землеустрою по вул.Гоголя, 1".

Зобов`язати Черкаську міську раду (18001, м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, буд.36; ) повторно у встановлений законом спосіб та строки розглянути матеріали Приватного акціонерному товариству «Черкаський завод телеграфної апаратури» (18001, м.Черкаси, вул.Одеська, буд.8; ) згідно з заявою від 13.05.2019 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду площею 3,0000 га на вул. Гоголя 1 під комплекс будівель та прийняте рішення, в якому зазначити конкретні мотиви та обгрунтування його ухвалення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд.36; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» (18001, м.Черкаси, вул.Одеська, буд.8; ) понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051,00грн. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 30.09.2020.