Справа № 340/426/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/426/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Хилько Л.І.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення двадцять другої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 16.01.2020 № 602, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,00 га, у власність;

- зобов`язати відповідача повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, бажане місце розташування яких зазначено на графічному матеріалі доданого до клопотання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на його звернення відповідач, у своєму рішенні від 16.01.2020 № 602, відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради, за межами населеного пункту, оскільки земельна ділянка відноситься до земель, що залишилися в колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства АТ "Колос" на підставі державного акту на право колективної власності на землю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають

значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на земельну ділянку, зазначену на графічних матеріалах позивача щодо бажаного її місця розташування, не зареєстровано право комунальної власності за Дмитрівською сільською радою, оскільки вказана земельна ділянка залишилася в колективній власності колишнього КСП АТ «Колос».

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.12.2019 позивач звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради, за межами населеного пункту.

Рішенням двадцять другої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 16.01.2020 р. №602 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

За змістом вказаного рішення, підставою для відмови у наданні дозволу відповідачем зазначено про те, що за сільською радою не зареєстровано право комунальної власності на зазначену в графічних матеріалах з бажаним місцем розташування земельну ділянку, оскільки вона відноситься до земель колективної власності колишнього сільськогосподарського підприємства АТ «Колос», на підставі державного акту на право колективної власності на землю, який в свою чергу не скасований та знаходиться у правонаступника даного підприємства, що унеможливлює розпорядження сільською радою земельною ділянкою у відповідності до норм чинного законодавства.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 78 Земельного кодексу України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

На підставі частини 1 статті 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється зокрема органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Правилами частини 1 статті 81 Земельного кодексу України передбачено підстави набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, а саме згідно пунктом «б» вказаної норми визначено, що такою підставою набуття права власності є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Положеннями статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, наведеними нормами законодавцем визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадянам та визначені органи, уповноважені розглядати вказані питання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення бажаної позивачем земельної ділянки стало те, що вказана земельна ділянка знаходиться у колективній власності акціонерного товариства «Колос», на підставі рішення Дмитрівської сільської ради від 07.04.1995 року № 18, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР -3-№ - 000022 та зареєстрованого 04.05.2000 в Книзі записів державних актів за № 24.

Згідно із пунктом 1 Указу № 720/95 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

У ході судового розгляду апеляційним судом встановлено, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів колективного господарства «Колос» від 06 лютого 1999 року АТ «Колос» реорганізовано в КГ (колгосп) «Колос» з колективним використанням земельних паїв.

Згідно з протоколом № 1 зборів уповноважених СВК «Колос» від 06 березня 2000 року на базі колективного господарства «Колос» створено сільськогосподарський виробничий кооператив «Колос» та визначено правонаступником колективного господарства «Колос».

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сільськогосподарський виробничий кооператив «Колос», припинено за рішенням засновників, про що вчинено відповідний запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи від 19.08.2011 за №3000155.

Правонаступником сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колос» є товариство з додатковою відповідальністю «Колос», яке не перебуває на стадії припинення, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як роз`яснено Листом Відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.06.2019 за № 18.11.0.24 543/112-10, сільськогосподарські угіддя: пасовища та сіножаті, які передавалися на підставі Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95, у колективну власність АТ «Колос» Дмитрівської сільської ради, на даний час залишаються не розпайованими.

Крім того, рішення, схема поділу про розподіл пасовищ та сіножатей, що залишились станом на 1996 рік у колективній власності АТ «Колос», відмови колишнього АТ «Колос» від не розпайованих пасовищ та сіножатей, сертифікати на право на земельну частку (пай), які видавались громадянам України членам акціонерного товариства «Колос» - у відділі відсутні.

Таким чином, оскільки у користуванні реорганізованого АТ «Колос» перебували землі сільськогосподарського призначення, передані у колективну власність, то право користування цими землями перейшло до правонаступника - товариства з додатковою відповідальністю «Колос».

Доказів щодо прийняття рішень про вилучення або викуп пасовища у розмірі 1234 га із колективної власності колишнього АТ «Колос» суду не надано.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям).

Таким чином, оскільки сільськогосподарські угіддя, які не були розпайовані між членами АТ «Колос», КГ «Колос» та СВК «Колос», продовжують перебувати у колективній власності колишніх членів вказаних сільськогосподарських підприємств, то розподіл земель колективної власності підприємства має здійснюватися відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Як встановлено судом, позивач не належить до кола осіб, визначених частиною 2 вказаного Закону, які мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель, що перебувають у колективній власності сільськогосподарських підприємств.

З огляду на вищезазначені обставини, на даний час спірна земельна ділянка, яка знаходиться в колективній власності, не може вважатися власністю територіальної громади.

За правилами частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що право колективної власності на бажану позивачем земельну ділянку є чинним, а тому Дмитрівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області не мала законних підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,00 га, у власність.

За вищезазначених обставин колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про безпідставність посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на факт перебування земельної ділянки в колективній власності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини, що мають значення для справи, та не надано належної оцінки встановленим обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко