Справа № 420/6617/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6617/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

представника відповідача Басюк О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому просить: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо розрахунку його ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання відповідно довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року №243; зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання йому ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 18.02.2020 року на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року №243 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Також позивач просив зобов`язати відповідача, як суб`єкта владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та вважав за доцільне постановити окрему ухвалу (також у разі задоволення його позову) на адресу начальника ГУ ПФУ Одеської області на підставі ч.1 ст.249 КАС України.

Позивач зазначив, що він 01.12.2015 року вийшов у відставку з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Питання щодо його щомісячного довічного грошового утримання було предметом неодноразового розгляду судами (постанови Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2015 року (справа №522/25146/15а), від 11.07.2016 року (справа №522/11090/16а), від 29.11.2017 року (справа №522/19135/17), рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справа №420/1297/19), від 30.03.2020 року (справа №420/745/20).

Останнім рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) були визнані протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка викладена у рішенні № 295 від 16.01.2020 року; скасоване рішення ГУ ПФУ № 295 від 16.01.2020 року щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання як судді у відставці; зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, як судді у відставці, з 01.01.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання.

05.03.2020 року він в П`ятому апеляційному адміністративному суді (який є правонаступником Одеського апеляційного адміністративного суду) отримав довідку за вихідним №243 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (станом на 18.02.2020 року). Цю довідку він отримав у зв`язку зі змінами розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зазначену вище довідку він разом з відповідною заявою за ел№3147 від 08.05.2020 року направив на адресу відповідача. Крім того, 26.06.2020 року він додатково на адресу відповідача направив заяву з проханням роз`яснити який у червні 2020 року був нарахований розмір щомісячного довічного грошового утримання, з якого розрахунку і на якій правовій підставі.

На вказану заяву він отримав відповідь, що згідно заяви від 13.05.2020 року з 01.01.2020 року проведено перерахунок його довічного грошового утримання відповідно до довідки про суддівську винагороду від 05.03.02020 року № 243. Розмір довічного грошового утримання розрахований як 50% від розміру суддівської винагороди 1734515,00 гривень (що повинно складати 86707,50 гривень). Проте в кінці своєї відповіді відповідач зазначив, що його «пенсійну справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства, та розмір довічного грошового утримання з 01.07.2020 року становить 64291,84 гривні. Все це зазначено без посилання на будь-яке своє рішення чи на будь- яку норму Закону.

Позивач вважає, що оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справа №420/1297/19) зобов`язано Центральне ОУПФ у м. Одесі перерахувати та виплатити йому з 18.01.2019 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то в силу ст.370 КАС України розраховуючи і виплачуваючи прожиткове щомісячне довічне грошове утримання, як 50% відсотків від розміру суддівської винагороди діючого судді, відповідач порушив вимоги діючого законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016 року у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За змістом статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №8-рп/20р5 від 11.10.2005 року, №11-р2018 від 04.12.2018 року, №4-рп/2016 від 08.06.2016 року, №3-рп/2013 від 03.06.2013 року №3-рп/2013 та вказує, що Конституційний суд України неодноразово наголошував на тому, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинно гарантувати здійснення справедливого, незалежного та неупередженого правосуддя. Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, набуте право не може бути скасовано.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18.02.2020 року №2-р/2020 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-УПІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-УІІІ зі змінами: у тому числі пункту 25.

На думку позивача Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними та безпідставними діями, зробивши розрахунок його довічного грошового утримання, як судді у відставці, відповідно до довідки про суддівську винагороду від 05.03.2020 року №243, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Представник відповідача надав 21.08.2020 року до суду відзив на позов (а.с.103-104), в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 по справі № 420/745/20, яке набрало законної сили 30.04.2020 року, з 01.01.2020 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки про суддівську винагороду Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 №11.

Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 становить 64291,84 грн, розрахований як 50% від розміру суддівської винагороди 128583,68 грн.

Згідно заяви від 13.05.2020 з 01.01.2020 проведено перерахунок довічного грошового утримання відповідно до довідки про суддівську винагороду від 05.03.2020 № 243, та його розмір становив 86707,50 грн (розрахований як 50% від розміру суддівської винагороди 173415,00 грн).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі - Постанова) передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відповідно до вказаного Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів органу Пенсійного фонду України.

В червні 2020 року позивачем отримано місячний розмір довічного грошового утримання за червень місяць в сумі 86707,50 грн та суму боргу 129874,15 грн (суму17795,85 грн за період з 30.04.2020 по 31.05.2020 року по Рішенню суду + сума 112078,30 грн за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 по перерахунку згідно заяви від 13.05.2020). Борг по Рішенню суду в сумі 68313,30 грн за період з 01.01.2020 по 29.04.2020 буде виплачений відповідно до Постанови.

Представник відповідача також зазначив, що на його думку суддям у відставці, яким за зверненнями до 18.02.2020 вже проведено перерахунок з 01.01.2020 виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, перерахунок буде здійснюватись при збільшенні суддівської винагороди після 18.02.2020. Тобто, якщо суддя у відставці до 18.02.2020 звертався за перерахунком і йому вже перераховано з 01.01.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, то наступний перерахунок з урахуванням Рішення №2-р можливо буде провести лише після збільшення суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Враховуючи те, що підвищення суддівської винагороди судді не відбулося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05.03.2020 року № 243 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці - відсутні.

Оскільки з 01.01.2020 розмір довічного грошового утримання вже перераховано згідно довідки від 13.01.2020 № 11, наступний перерахунок можливо провести лише при подальшому збільшенні розміру суддівської винагороди на підставі відповідних нормативно-правових актів.

Позивач 21.08.2020 року подав до суду пояснення на відзив (а.с.109-110), та звернув увагу на те, що згідно з правовим висновком Верховного Суду у рішенні від 10.08.2020 року у справі №620/1116/20, що суддя (суддя у відставці) має право на перерахунок довічного щомісячного грошового утримання саме з 19.02.2020 року, оскільки з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII. Також позивач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2020 року по справі №640/5248/19 визнані протиправними та не чинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Зазначене рішення набрало законної сили з дати її прийняття.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач у відзиві не висвітлив питання на якій правовій підставі нараховує і виплачує 50% відсотків від розміру суддівської винагороди і саме з якої суми судівської винагороди (128583, 68 грн. чи 173415.00 грн).

31.08.2020 року позивач надав до суду заяву про залучення до справи листа ГУ ПФУ від 25.08.2020 року щодо розрахунку довічного щомісячного грошового утримання зі стажу16 років замість 26 років 10 місяців та 6 днів (а.с.122-123).

Ухвалою суду від 27.07.2020 року позов був залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову (а.с.70-72).

Ухвалою суду від 07.08.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у порядку ст.263 КАС України (а.с.86-88).

Ухвалою суду від 04.09.2020 року вирішено розгляд справи №420/6617/20 здійснити за правилами спрощеного позовного провадження у порядку ст.262 КАС України з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 21.09.2020 року о 10:00 год у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду (а.с.124).

Ухвалою суду від 21.09.2020 року визнано обов`язковою явку представника ГУ ПФУ в судове засідання, яке призначено на 28.09.2020 року о 15.30год. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області надати у судове засідання пенсійну справу ОСОБА_1 (а.с.135-137).

23.09.2020 року позивач ОСОБА_1 надав заяву до суду, в якій зазначив, що 22.09.2020 року він отримав від ГУ ПФУ копію поясненнь на ухвалу суду без додатків. Відповідач у черговій раз зазначив, що у рішенні суду не визначено відсоток суддівської винагороди та стаж вказує 16 років. Позивач звертає увагу на зразкову справу №240/5401/18 за позовом військовослужбовця до ГУ ПФУ щодо відсоткового розміру пенсії.

У судове засідання 28.09.2020 року позивач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справу до суду не надходило.

У судовому засіданні представник відповідача надала для огляду пенсійну справу ОСОБА_1 та зазначила, що на виконання рішення суду від 30.03.2020 року позивачу був здійснений перерахунок довічного щомісячного грошового утримання та визначений у розмірі 50% розмірк суддівської винагороди 128583,68грн, що склало 64291,84грн. У подальшому по заяві ОСОБА_1 від 13.05.2020 року йому здійснений перерахунок на підставі довідки від 05.03.2020 року №243. Проте була здійснена перевірка пенсійної справи та на підставі листів ПФУ та роз`яснень Мінсоцполітики позивачу знов був здійснений перерахунок з 01.07.2020 року щодо визначення позивачу довічного щомісячного грошового утримання у розмірі 50% розмірі суддівської винагороди 128583,68грн, що склало 64291,84 грн.

Представник зазначила, що рішеннями ГУ ПФУ є рішення оформлені протоколами щодо перерахунку пенсії пенсіонерам. Представник не надала пояснень причин не зазначення у протоколах підстав для перерахунку пенсії, а також пояснила, що у пенсійній справі відсутні відомості щодо відправлення копії протоколу позивачу, але вказані відомості були зазначені у відповіді на його звернення.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши заяви по сути та надані докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 01.12.2015 року вийшов у відставку з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, є особою з інваліднісю ІІ гр. (а.с.62-68).

Питання щодо його щомісячного довічного грошового утримання було предметом неодноразового розгляду судами (постанови Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2015 року (справа №522/25146/15а), від 11.07.2016 року (справа №522/11090/16а), від 29.11.2017 року (справа №522/19135/17), Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справа №420/1297/19), від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) (а.с.13-52).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) були визнані протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка викладена у рішенні № 295 від 16.01.2020 року; скасоване рішення ГУ ПФУ № 295 від 16.01.2020 року щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання як судді у відставці; зобов`язане ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, як судді у відставці, з 01.01.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання.

Згідно зі змістом рішення суду від 30.03.2020 року по справі №420/745/20 при вирішенні спірних правовідносин, які виникли станом на 01.01.2018 року (позов надійшов до суду 03.02.2020 року), судом враховано рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача за довікою від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання (а.с.45-52)

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-УПІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-УІІІ зі змінами: у тому числі пункту 25.

Позивач отримав у П`ятому апеляційному адміністративному суді довідку від 05.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, в якій висзначена вказана суддівська виснагорода станом на 18.02.2020 року та складає 173415.00грн.

13.05.2020 року він звернувся до ГУ ПФУ для перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки.

23.06.2020 року позивач, не отримавши відомостей щодо перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки від 05.03.2020 року звернувся до ГУ ПФУ із заявою (а.с.54-56) та отримав відповідь від 08.07.2020 року, зміст якої тотожній змісту відзиву ГУ ПФУ по даній справі (а.с.57-58).

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали пенсійної справи з урахуванням наданих доказів учасниками справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з визначенням іншого способу захисту прав позивача. При цьому суд виходить з наступного.

Статтею19 Конституції України визачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно дост.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 12.02.2015 року від 12.02.2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року у справі №4-рп/2016 встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Аналогічні положення також містяться у ч.4 ст.142 Закону України №1402-VІІІ.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд регулюється Законом України №1402-VІІІ.

Згідно з п. 2 розділу п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VІІІ базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону україни «Про занальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VІІІ зі змінами внесеними Законом зі змінами від 16.10.2019 року №193-IX, яке набрало чинності 07.11.2019 року передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, у тому числі передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

Рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VІІІ.

У вказаному рішенні зазначається, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 «право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р, №№ 41- 45, ст. 529; 2015 р, №№ 18- 20, ст. 132 і з наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію не допущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013.

Конституційний Суд України також зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VІІІ.

Конституційний Суд України визначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України що до гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, якою було передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнано неконституційними.

Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ якого звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у рішенні від 10.08.2020 року у справі №620/1116/20, що суддя (суддя у відставці) має право на перерахунок довічного щомісячного грошового утримання саме з 19.02.2020 року, оскільки з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII.

Судом встановлено, що позивач для перерахунку щомісячного грошового утримання з 01.01.2020 року отримав довідку від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання. Рішенням ГУ ПФУ №295 від 16.01.2020 року відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання як судді у відставці.

Позивач звернувся з позовом до суду про скасування вказаного рішення та зобов`язання здійснити йому перерахунок щомісячного грошового утримання з 01.01.2020 року на підставі довідку від 13.01.2020 року №11.

Згідно з даними автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду позов надійшов до суду 03.02.2020 року (справа №420/745/20).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) були визнані протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка викладена у рішенні №295 від 16.01.2020 року; скасоване рішення ГУ ПФУ № 295 від 16.01.2020 року щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання як судді у відставці; зобов`язане ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, як судді у відставці, з 01.01.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання.

При цьому згідно зі змістом рішення суду від 30.03.2020 року по справі №420/745/20 при вирішенні спірних правовідносин, які виникли станом на 01.01.2020 року, судом враховано рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18.02.2020 року №2-р/2020 щодо перерахунку пенсії позивача з 01.01.2020 року за довікою від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання (а.с.45-52).

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 йому на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) у квітні 2020 року протокольним рішенням ГУ ПФУ (в якому зазначена підстава рішення суду) здійснений перерахунок довічного щомісячного грошового утримання з 01.01.2020 року з урахуванням довідки від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання відповідно до рішення суду. Довічне щомісячне грошове утримання з 01.01.2020 року визначено у розмірі 50% розміру суддівської винагороди 128583,68грн, що склало 64291,84грн.

Після звернення 13.05.2020 року позивача до ГУ ПФУ про перерахунок довічного щомісячного грошового утримання на підставі отриманої після рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 довідки від 05.03.2020 року №243 позивачу було перераховано довічне щомісячне грошове утримання протокольним рішенням ГУ ПФУ від 14.05.2020 року. В протоколі зазначена підстава зміна окладу. Довічне щомісячне грошове утримання визначено у розмірі 50% суддівської винагороди зазначеної у довідки від 05.03.2020 року №243 - 173415.00 грн., що склало 86707,50 грн. Перерахунок здійснений з 01.01.2020 року.

Проте, протокольним рішенням ГУ ПФУ від 01.07.2020 року позивачу перераховано довічне щомісячне грошове утримання із зазначенням підстави «макетна обробка» (особливості «призначення за рішенням суду»), яким з 01.01.2020 року знов визначений у розмірі 50% розміру суддівської винагороди 128583,68грн, що склало 64291,84грн на підставі довідки від від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання.

З урахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18.02.2020 року, а також висновків Верховного Суду у рішенні від 10.08.2020 року у справі №620/1116/20, відповідно до якого суддя (суддя у відставці) має право на перерахунок довічного щомісячного грошового утримання з 19.02.2020 року, оскільки з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII, суд дійшов висновку, що протокольні рішення ГУ ПФУ від 14.05.2020 року, від 01.07.2020 рокує є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки на підставі протокольного рішення від 14.05.2020 року довічне щомісячне грошове утримання на підставі довідки №243 від 05.03.2020 року неправомірно перераховано з 01.01.2020 року з огляду на те, що вказана довідка отримана у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18.02.2020 року та можливо було перерахування здійснювати лише з 19.02.2020 року.

Також є неправомірним протокольне рішення ГУ ПФУ від 01.07.2020 року, яке є невмотивованим, без зазначення у ньому підстав його прийняття, яким позивачу визначено (тобто фактично повернуто) призначення довічного щомісячного грошового утримання у розмірі 50% на підставі довідки від від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання, що склало 64291,84грн (50% від 128583,68грн).

При цьому попередній перерахунок здійсний на підставі протокольного рішення від 14.05.2020 року не скасований, ГУ ПФУ не визначило порядок перерахунку з врахуванням того, що новим прокольним рішенням від 01.07.2020 року за власною ініціативою довічне щомісячне грошове утримання позивача зменшено. Копія вказаного протокольного рішення позивачу не направлена.

Враховуючи, що протокольні рішення ГУ ПФУ від 14.05.2020 року, від 01.07.2020 року як протиправні підлягають скасуванню, є діючим протокольне рішення прийняте на виконання рішення суду щодо перерахунку позивачув з 01.01.2020 року з розміром довічного щомісячного грошового утримання на підставі довідки від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання на даний час є невирішеним питання відповідачем щодо прийняття рішення про перерахунок довічного щомісячного грошового утримання позивача на підставі довідки від №243 від 05.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання, видану позивачу з урахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2018(4086/16) від 18.02.2020 року.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними та скасування протокольних рішень відповідача від 14.05.2020 року, від 01.07.2020 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року №243 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Враховуючи, що вмотивоване рішення по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 19.02.2020 року відповідачем не приймалось, його права щодо визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року не вирішувалось, тобто права не порушувались, а тому суд з урахуванням визначенного завдання адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, не вирішує вказане питання. Також не надається оцінка визначенню суддівського стажу позивача, оскільки це не є предметом спору у поданому ним позові, а у встановленому КАС України порядку позивач не змінював предмет спірних правовідносин.

Частинами 1 та 2 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із застосуванням положень ч.2 ст.9 КАС України шляхом визнання протиправними та скасування протокольних рішень відповідача від 14.05.2020 року, від 01.07.2020 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року №243 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Згідно з ч.1 ст. 382 КАС україни суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, встановлення судового контролю є правом суду. За результатами розгляду справи судом не встановлено підстав для застосування ч.1 ст.382 КАС україни - встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Також відсутні підстави для прийняття окремої ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,6,7,9,11,139,242-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок довічного щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 оформлені протоколами від 14.05.2020 року, від 01.07.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року №243 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В.Катаєва

.