Справа № 179/996/20
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контрою за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контрою за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко В.О., серія РАП № 264922449 від 23 червня 2020 року позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. за ч. 1ст.152-1КУпАП за те, що 15 травня 2020 року о 11.31 годині транспортним засобом MITSUB1SHI OUTLANDER, р.н. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1062 УЗВ. ЯРМАРКОВИЙ (УЗВ. КАЛІНІНА), в районі буд. № 7 по вул. вул. Курчатовій м. Дніпро, з не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342.

Позивач вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Позивачем, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07 травня 2020 року було передано у власність ОСОБА_2 транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки MITSUBISHI, моделі OUTLANDER, 2018 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , Тип ТЗ-легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З вищевикладеного слідує, що 15 травня 2020 року о 11.31 год. позивач фізично не міг скоїти адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки транспортний засіб вказаний в постанові серії РАП № 264922449 від 23.06.2020 року, з 07 травня 2020 року належить іншій особі.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, а постанову серія РАП № 264922449 від 23.06.2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора, фактичним обставинам справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, відповідачем надавши до суду надано відзив на адміністративний позов, де зокрема зазначив, що позивачем порушено правила дорожнього руху, у зв`язку із чим винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, оскільки на момент вчинення правопорушення автомобіль був зареєстрований за позивачем.

У відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України судом встановлено, що немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, однак всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, у зв`язку із чим суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 264922449 від 23.06.2020 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. (а. с. 6).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що позивач 15 травня 2020 року о 11.31 годині транспортним засобом MITSUB1SHI OUTLANDER, р.н. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1062 УЗВ. ЯРМАРКОВИЙ (УЗВ. КАЛІНІНА), в районі буд. № 7 по вул. вул. Курчатовій м. Дніпро, з не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342 (а. с. 6).

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, складеного в м. Дніпро, 07 травня 2020 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 987, позивачем було передано у власність ОСОБА_2 транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки MITSUBISHI, моделі OUTLANDER. 2018 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , Тип ТЗ-легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 7).

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення, саме позивачем адміністративного правопорушення, а саме недотримання позивачем абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342.

Між тим, в порушення ст. 77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, який заперечував проти позову, не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову, яка винесена інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко Володимира Олександровича серія РАП № 264922449 від 23.06.2020 року, якою застосовано до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн., справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 вересня 2020 року.

Суддя Т.А.Ковальчук