Справа № 200/13406/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа № 200/13406/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представників позивача Косенка С.С., Філя А.О., представника відповідача Пономарьова А.О., представника третьої особи Кожуховської О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (з використанням для проведення судового засідання системи «EasyCon») апеляційну скаргу адвоката Косенка Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (повний текст складено 12 лютого 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/13406/19-а (суддя в 1 інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № на суму 735 252,42 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за результатами невиїзної позапланової перевірки відповідачем 18.04.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб. Позивач вважає, що перевірка не охоплювала період, коли позивач повинна була подати відповідну декларацію. Також, на думку позивача, вона не мала обов`язку взагалі декларувати зазначений в акті перевірки дохід у декларації, поданій за 2015 рік, тому висновки викладені в акті перевірки від 26.02.2019 року № 199/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 є безпідставними, що приводить до визнання перевірки незаконною, а спірне податкове повідомлення-рішення протиправним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/13406/19-а у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 200/13406/19-а було залучено до участі у якості третьої особи - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, проти чого заперечували представники відповідача та третьої особи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Наказом ГУ ДПС в Донецькій області від 10 січня 2019 року № 43 та повідомленням від 14 січня 2019 року №26 ОСОБА_1 повідомлено про проведення позапланової невиїзної перевірки.

Колегією суддів встановлено, що наказ про призначення перевірки та повідомлення направлені на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке вручено особисто позивачу 02 лютого 2019 року.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року складено акт від 26 лютого 2019 року №199/05-99-13-04-.

Так, в ході перевірки працівниками податкового органу встановлені, зокрема, наступні порушення:

- пункту 36.1 статті 36, підпункту «д» підпункту 164.2.17, підпункту 164.2.20, пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік до сплати у бюджет у сумі 588 201,94 грн;

- підпунктів 1.2, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму військового збору за 2015 рік до сплати у бюджет у сумі 44 115,14 грн.

За результатами вказаної перевірки, на підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 18 квітня 2019 року № , яким застосовано до позивача штрафні санкції за платежем на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 735252,42 грн.

Позивач зазначає, що мала кредитні взаємовідносини з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

11.09.2015 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/11-155/056 від 07.03.2007 року.

Відповідно до відомостей ДРФО України у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року ОСОБА_1 у 4 кварталі 2015 року отримала дохід від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 1771480,18, за ознаку доходу «126» - дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо.

Згідно з податкової декларації позивача від 19 січня 2016 року № 927349147 загальна сума доходу Розділ 08 Декларації складає 76800,00 грн.

20.09.2019 року ГУ ДПС в Донецькій області надіслано запит № 41291/10/05-99-13-04-26 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання інформації та її документального підтвердження нарахування доходу ОСОБА_1 .

Відповідно до листа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 29 жовтня 2019 року №4-2/1077 підтверджено нарахування доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом у розмірі 1771480,18 грн та надано копію договору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами підпунктів 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами та регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Зокрема, згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, є підставою для сплати військового збору з такої суми.

Згідно із п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 179.2 вказаної статті Податкового кодексу України відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до п. 179.4 ст. 179 Податкового кодексу України платники податку звільняються від обов`язку подання податкової декларації в таких випадках: а) незалежно від виду та суми отриманих доходів платниками податку, які: є малолітніми/неповнолітніми або недієздатними особами і при цьому перебувають на повному утриманні інших осіб (у тому числі батьків) та/або держави станом на кінець звітного податкового року; перебувають під арештом або є затриманими чи засудженими до позбавлення волі, перебувають у полоні або ув`язненні на території інших держав станом на кінець граничного строку подання декларації; перебувають у розшуку станом на кінець звітного податкового року; перебувають на строковій військовій службі станом на кінець звітного податкового року; б) в інших випадках, визначених цим розділом.

Разом з тим, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи, зокрема постанова від 10 травня 2018 року, справа № 802/142/17-а (адміністративне провадження № К/9901/35810/18).

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідно до положень абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 ПКУ, базою оподаткування є дохід, отриманий платником податку як додаткове благ у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом та підлягають оподаткуванню відповідно до вимог пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі № 820/710/16 та від 14.11.2018 року у справі № 826/14782/15.

Так, як вбачається з листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 29.10.2018 року № 4-2/1077 АТ «Райффайзен Банк Аваль» підтверджено нарахування доходу ОСОБА_1 у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом у сумі 1 771 480,18 грн., було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом. Зазначене прощення здійснювалося шляхом укладання Договору про припинення зобов`язань за кредитним договором.

Також, в п. 1.5 договору про припинення зобов`язань від 11.09.2015 року зафіксовано те, що підписанням цього Договору Боржник вважається належним чином повідомленим про анулювання йому суми Боргових зобов`язань та про те, що інформація про суму боргу Боржника, анульованого Кредитором до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства буде включена Кредитором до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб. Боржник зі змістом підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України ознайомлений.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що шляхом підписання договору про припинення зобов`язань від 11.09.2015 року (на якій міститься особистий підпис ОСОБА_1 ), банк належним чином повідомив клієнта ( ОСОБА_1 ) про факт прощення (анулювання) боргу, необхідність сплати клієнтом в самостійному порядку податків і зборів із такої суми прощеного боргу та відображення суми прощеного боргу у річній декларації.

Натомість, ОСОБА_1 , всупереч вищезазначених норм права, занижено загальний річний оподатковуваний дохід за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 у сумі 1 771 480,18 грн.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 була завчасно та належним чином повідомлена про необхідність сплати в самостійному порядку податкових зобов`язань, військового збору із суми прощеного банком боргу та відображення такої суми прощеного боргу у річній декларації, що, однак, не було вчинено позивачем в порушення вимог чинного законодавства, а відтак колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом були дотримані вимоги п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 588201,94 грн. та пені в сумі 147050,48 грн, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Додатково колегія суддів зазначає щодо тверджень позивача про протиправність дій відповідача, які виразилися у проведенні перевірки періоду поза межами 2015 року, тобто не захоплювала період, коли позивач повинна була подати відповідну декларацію, колегія суддів зазначає, що декларація позивачем подана у 2016 році, проте за звітний період 2015 року.

Виходячи з наведеного органом ДПС було проведено позапланову невиїзну перевірку за результатами, якої складено акт від 26.02.2019 року з додержанням вимог Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Косенка Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/13406/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/13406/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць