Справа № 420/3758/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 420/3758/19

адміністративне провадження № К/9901/16996/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року

у справі №420/3758/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

про визнання протиправними та скасування постанов та припису,

УСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та просив визнати протиправними та скасувати постанови відповідача №№438/19, 439/19, 440/19 від 04 червня 2019 року та припис №292/19 від 10 травня 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року змінено, виключивши з мотивувальної частини судового рішення посилання на норми Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та висновок про притягнення позивача до того самого виду відповідальності, як підставу задоволення позову. В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року залишено без змін.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з вказаними судовими рішеннями, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №420/3758/19 в частині вимог про оскарження постанов відповідача від 04.06.2019 №438/19, №439/19, №440/19 та повернуто касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису від 10 травня 2019 року №292/19.

09 липня 2020 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №420/3758/19 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису від 10 травня 2019 року №292/19.

Ухвалою від 13 серпня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в касаційній скарзі не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 цього Кодексу.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав до суду заяву про усунення недоліків із обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами ч. 4 ст. 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 353 цього Кодексу.

В заяві про усунення недоліків касаційної скарги, відповідач посилається на наявність підстав для касаційного оскарження передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію, яка висловлена у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №815/1540/14, від 12 червня 2019 року у справі №813/3415/18, від 30 січня 2020 року у справі №482/9/17 та від 20 травня 2020 року у справі №809/1031/16.

Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, вказані у постановах від 08 серпня 2018 року у справі №815/1540/14, від 12 червня 2019 року у справі №813/3415/18, від 30 січня 2020 року у справі №482/9/17 та від 20 травня 2020 року у справі №809/1031/16, не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції висловлених в оскаржуваному судовому рішенні. Суд апеляційної інстанції вказав, що, відповідач не довів факт належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справ про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не обґрунтував наявність підстав касаційного оскарження передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантоване п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30 березня 2020 року у справи №806/2347/18, від 03 квітня 2020 року у справі №520/9017/19 та від 06 квітня 2020 року у справі №522/21480/19.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті касаційної скарги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису від 10 травня 2019 року №292/19 у справі №420/3758/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов та припису.

Повернути касаційну скаргу особі, яка її подала.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Желєзний
Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко