Справа № 480/3458/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2020 р. Справа № 480/3458/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Калантаєнка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача, починаючи з 02.01.2020;
- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію по втраті годувальника з урахуванням пенсії, на яку мав право суддя у відставці ОСОБА_2 на момент смерті відповідно до Закону України "Про державну службу", виходячи з розміру його заробітної плати відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області, починаючи з 02.01.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є вдовою судді у відставці ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку зі смертю чоловіка та після досягнення права на пенсію за віком, як особа, що за життя чоловіка перебувала на утриманні померлого, у вересні 2019року позивач звернулася із заявою до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про призначення їй пенсії по втраті годувальника. В вересні 2019 року позивача поставлено на облік в Пенсійному Фонді і їй призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника, що становить 2000 грн.
Проте, на переконання позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при призначенні пенсії було неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки при призначенні пенсії не було застосовано Закон України «Про державну службу», а помилково застосовано Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Для виправлення ситуації, 15.10.2019 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою, в якій прохала надати їй довідку про пенсію (довічне грошове утримання) чоловіка. Проте, листом від 28.10.2019р. відповідач відмовив їй у наданні такої довідки.
18.12.2019року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою встановленої форми про проведення перерахунку призначеної їй пенсії. Зокрема, позивач просила перевести її з пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого годувальника (судді у відставці з урахуванням пенсії, на яку мав право суддя, щомісячного довічного грошового утримання годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу») на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням довідки Територіального управління ДСА України в Сумській області від 18.11.2019року.
Натомість, Головним управлінням пенсійного фонду в Сумській області надано відповідь від 02.01.2020р. №2640/К-11, у якій вказано, що згідно із статтею 37 Закону №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50% від пенсії за віком померлого годувальника.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов`язати відповідача відновити її порушені права.
Ухвалою суду від 09.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08.07.2020. Позивачу запропоновано у 15-денний строк надати письмовий відзив на позовну заяву та витребовано матеріали пенсійної справи позивача та пенсійну справу чоловіка позивача - ОСОБА_2 . Крім цього, визнано обов`язковою явку представника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
30.06.2020 на виконання ухвали суду від 09.06.2020 відповідачем надано копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Протокольною ухвалою суду від 08.07.2020 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи на 09.09.2020. Вдруге запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Повторно визнано явку відповідача обов`язковою.
09.09.2020 від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Суд, з`ясувавши думку представника позивача щодо поданого відповідачем клопотання, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні, призначеному на 09.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доказами обставини, що склалися між сторонами, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є вдовою судді у відставці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).
У зв`язку зі смертю чоловіка (а.с.76) та після досягнення права на пенсію за віком, як особа, що за життя чоловіка перебувала на утриманні померлого, у вересні 2019 року (а.с.28) позивач звернулася із заявою до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про призначення мені пенсії по втраті годувальника.
У вересні 2019 року позивача поставлено на облік в Пенсійному Фонді і їй призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника, що становить 2000 грн. (а.с.77-78).
Оскільки, позивач вважала, що при призначенні пенсії було неправильно застосовано норми матеріального права, 14.10.2019 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою (а.с.15), у якій просила надати їй довідку про пенсію (довічне грошове утримання) її чоловіка - ОСОБА_2 .
Проте, листом від 28.10.2019р. відповідач відмовив їй у наданні такої довідки з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України "Про захист персональних даних". Для отримання довідки про розмір суддівської винагороди запропоновано звернутись до суду, з яким померлий чоловік позивача перебував у трудових відносинах (а.с.16).
Листом від 18.11.2019 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області позивачу було надано довідку про суддівську винагороду померлого чоловіка позивача - ОСОБА_2 (а.с.17).
18.12.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із письмовою заявою встановленої форми про проведення перерахунку призначеної їй пенсії (а.с.18). У заяві позивач просила перевести її з пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого годувальника (судді у відставці з урахуванням пенсії, на яку мав право суддя, щомісячного довічного грошового утримання годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу») на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням довідки Територіального управління ДСА України в Сумській області від 18.11.2019року.
Листом Головним управлінням пенсійного фонду в Сумській області від 02.01.2020р. №2640/К-11 позивачу повідомлено, що згідно із статтею 37 Закону №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50% від пенсії за віком померлого годувальника. За Законом №1058-ІV розмір пенсії за віком залежні від набутого особою страхового стажу та від отримуваної заробітної плати. Основний розмір пенсії визначається відповідно до статті 27 Закону №1058-1V шляхом множення середньомісячної заробітної плати особи на коефіцієнт її страхового стажу. Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Закону №1058-ІV. Відповідно до її норм заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується також заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи 3 01.07.2000. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення Пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Враховуючи норми Закону №1058-ІV, відповідач зазначив, що підстави для обчислення пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди станом на 01.11.2019 відсутні. Розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка визначений за його показниками страхового стажу та заробітної плати, обчисленої згідно зі статтею 40 Закону № 1058-ІV (а.с.19).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
09.07.2003 прийнято Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004р.
Частиною і статті і вказаного Закону визначено поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 10 даного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону №1058-ІУ непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до вимог абзацу 2 частини 3 статті 36 Закону №1058-ІУ члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Як передбачає частина і статті 37 вказаного Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
За змістом абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону №1058-ІУ, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Виходячи з послідовного аналізу наведених правових норм, слід зазначити, що призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох таких умов у їх сукупності - непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону) та перебування на утриманні померлого годувальника (перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, що була постійним і основним джерелом засобів до існування). При цьому, обидві ці умови мають існувати саме на момент смерті годувальника.
Отже, непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, для якого його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та який й сам одержує пенсію, має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, подавши при цьому відповідну заяву, документи про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших додаткових документів.
Відповідно до ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших документів, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
При досягненні суддею пенсійного віку, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка (судді у відставці) - ОСОБА_2 , та після його смерті отримала право на пенсію по втраті годувальника (а.с.77-82).
З приводу позиції відповідача у листі від 02.01.2020 №2640/К-11 (а.с.19), що пенсія позивачу у зв`язку з втратою годувальника має обчислюватися відповідно до Закону №1058-ІУ у розмірі на одного члена сім`ї померлого - 50% пенсії за віком померлого годувальника, а не довічного грошового утримання судді, суд відмічає наступне.
Розділом X Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року за №1402-УІІІ (далі по тексту також - Закон №1402-УІІІ) визначено статус судді у відставці.
Так, згідно з частиною і статті 141 вказаного Закону, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з і січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з і січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-УІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У відповідності до частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
За змістом частини 5 статті 142 Закону №1402-УІІІ пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
В свою чергу, щомісячне довічне грошове утримання являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка була призначена чоловікові позивача, у зв`язку із звільненням у відставку, та виплачувалась територіальними органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, як захід матеріального забезпечення.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу.
Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.
Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.
Право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що відповідач відмовився врахувати положення закону при розрахунку.
Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить "особистий та надмірний тягар" для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, втративши матеріальну підтримку в зв`язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.
Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка досягнула пенсійного віку і яка перебувала на утриманні померлого чоловіка та одержувала від нього допомогу, як постійне і основне джерело засобів до існування, має право на передбачену Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсію у зв`язку з втратою годувальника від розміру заробітку останнього.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 02.01.2020.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.09.2020р.

Суддя О.М. Кунець