Справа № 640/1598/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

30 вересня 2020 року м. Київ № 640/1598/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним засобом заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду адміністративної справи
до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Другої кадрової комісій Генеральної прокуратури України (далі також - відповідач 1), Офісу Генерального прокурора (далі також - відповідач - 2), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України (перейменована в Офіс Генерального прокурора) про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 № 2107ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру";
- поновити ОСОБА_1 (РНКОПП; НОМЕР_1 ) на посаді прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року. Рішення про поновлення на роботі звернути до негайного виконання;
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 11.12.2019 року №22 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації; визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 року № 2107ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"; поновлено ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ) на посаді прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 249 512,40 грн. (двісті сорок дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять грн. 40 коп.); допущено негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року; допущено негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 29 354, 40 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят чотири грн. 40 коп.); в іншій частині відмовлено.

09.09.2020 року засобами поштового зв`язку від позивача до канцелярії суду надійшла Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року призначено судове засідання для розгляду Заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 24.09.2020 року.

У судове засідання 24.09.2020 року прибули позивач, представник позивача та представник відповідача.

Позивачем та представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримано.

Представником відповідача, в свою чергу, подано письмові заперечення на заяву позивача, зазначено про неспівмірність заявленої до стягнення суми послугам, наданим адвокатом в межах розгляду справи №640/1598/20. Крім того, на переконання представника відповідача, позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу вирішено рішенням суду, яким у її задоволенні відмовлено, відповідно до змісту резолютивної частини рішення суду від 31.08.2020 року.

Заслухавши думку позивача та представників сторін, судом оголошено про перерву у судовому засіданні до 30.09.2020 року з метою підготовки повного тексту додаткового рішення.

У судове засідання 30.09.2020 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно і повно дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, заперечень проти цієї заяви, інших пояснень, наданих сторонами з цього питання, оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Суд зауважує, що твердження представника відповідача про «вирішення позовних вимог позивача про стягнення на користь останнього витрат на професійну правничу допомогу у рішенні суду від 31.08.2020 року, яким у її задоволенні відмовлено», не береться судом до уваги, оскільки вирішення питання розподілу судових витрат в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України не відноситься до поняття позовної вимоги, яка слугує певним способом захисту порушеного права позивача, та вирішується судом в порядку іншому, ніж спір по суті.

Крім того, на аркуші 18 рішення суду визначено порядок вирішення питання розподілу судових витрат протягом п`яти днів після дати ухвалення цього рішення суду в порядку статті 143 КАС України у разі подання позивачем відповідних доказів, що спростовує твердження представника відповідача в зазначеній частині заперечень.

Так, на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії: Договору від 12.03.2020 року №03/12 копія Додаткової угоди від 12.03.2020 року №1; Акту від 01.09.2020 року; рахунку-фактури від 02.09.2020 року №02/09; квитанції №0.0..1 від 03.09.2020 року; виписки по рахунку адвоката за 03.09.2020 року.

Професійну правничу допомогу з 12.03.2020 року позивачу (далі також - Клієнт) надається адвокатом Войтенком В.В. (далі також - Адвокат) на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.03.2020 року №03/12.

Додатковою угодою №1 від 12.03.2020 року по Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.03.2020 року №03/12 визначено порядок приймання-передачі наданої правничої допомоги та порядок сплати гонорару Адвокату за представництво та надання інших видів правової допомоги Клієнту в адміністративній справі №640/1598/20.

Відповідно до змісту пункту 2 Додаткової угоди №1 вартість послуг (гонорар): за аналіз документів у справі, у тому числі судової практики у відповідних спорах, для підготування та складення відповіді на відзив (або його проекту для підпису Клієнтом) 1500 грн. за 1 год.; надання консультацій 1500 грн. за 1 год., збір доказів у справі (складення і направлення адвокатських запитів, опрацювання відповідей на запити) 700 грн. за 1 запит та опрацювання відповіді на нього, складення документів (або їх проектів для підпису Клієнтом) - заяв, клопотань, пояснень тощо - 1000 грн. за 1 документ (проект), представництво інтересів Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва (примітка : участь в одному судовому засіданні (підготовче провадження, розгляд справи по суті)) 1500 грн. за одне судове засідання.

Згідно із змістом Акту приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2020 року, Адвокатом надано наступні послуги Клієнту: за аналіз документів у справі, у тому числі судової практики у відповідних спорах, для підготування та складення відповіді на відзив (або його проекту для підпису Клієнтом) 13 500 грн. за 9 год.; надання консультацій 6000 грн. за 4 год., збір доказів у справі (складення і направлення адвокатських запитів, опрацювання відповідей на запити) 3 500 грн. за 5 запитів та опрацювання відповідей (запити від 17.03.2020 року, 17.03.2020 року, 27.03.2020 року, 27.03.2020 року 15.04.2020 року); складення документів (або їх проектів для підпису Клієнтом) - заяв про зміну предмету та збільшення позовних вимог, про уточнення позовної заяви (05.06.2020 року та 14.07.2020 року), клопотання про залучення документів (06.04.2020 року), пояснень у справі (від 31.08.2020 року) - 4000 грн. за 4 документи, представництво інтересів Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва (примітка : участь в трьох судових засіданнях 10.06.2020 року, 09.07.2020 року та 31.08.2020 року 4500 грн.

Загальна вартість наданих послуг склала 31 500 грн.

З опису наданих послуг встановлено, що на підготовку відповіді на відзив витрачено в 9 годин. Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин у рішенні суду, доводи та аргументи, викладені у відповіді на відзив та у позові співпадають.

Встановлене дає підстави суду сприймати критично зазначені у описі витрачену Адвокатом кількість годин на підготовку відповіді на відзив.

На переконання суду, заявлена до стягнення сума у розмірі 13 500 грн. не є співмірною із наданою Адвокатом послугою, з огляду на що, суд дійшов висновку про зменшення суми заявленої до стягнення на 12 000 грн., а саме, підлягає відшкодуванню 1 500,00 грн.

Також, у Акті прийому-передачі наданих послуг зазначено таку послугу як надання консультацій, за 4 год. якої позивачем сплачено 6000 грн.

Разом з тим, Адвокатом не конкретизовано змісту послуги «консультація», що унеможливлює ототожнювати вказаний вид роботи із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №640/1598/20, що є підставою для відмови у стягненні заявленої суми у розмірі 6 000 грн.

Щодо наданих представником позивача послуг із складання заяви від 05.06.2020 року та участі представника позивача у судових засіданнях, з метою оцінки співмірності заявленої до стягнення суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи, через канцелярію суду 09.06.2020 року позивачем подано заяву про зміну та збільшення позовних вимог (від 05.06.2020 року), невідповідність якої вимогам статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено судом у підготовчому засіданні 10.06.2020 року.

Крім того, саме підготовче засідання 10.06.2020 року тривало 16 хвилин, в якому судом роз`яснювалися позивачу та його представнику положення статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

На переконання суду, вважати складену представником позивача заяву про зміну та збільшення позовних вимог (від 05.06.2020 року) не може вважатися належною послугою з професійної правничої допомоги, як і участь в судовому засіданні 10.06.2020 року, в якому судом Адвокату фактично роз`яснювалися положення процесуального законодавства з метою дотримання права позивача на ефективний захист.

Враховуючи викладене, сума у 4 500 грн. за участь представника позивача у судових засіданнях не є співмірною із виконаною останнім роботою у судовому засіданні 10.06.2020 року, з огляду на що, суд дійшов висновку про зменшення суми, заявленої до стягнення, на 1 500 грн.

Крім того, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої представником позивача суми у розмірі 1 000 грн. за складання заяви про зміну та збільшення позовних вимог (від 05.06.2020 року), та відмову у її стягненні.

Щодо послуги з надання пояснень від 31.08.2020 року, суд зазначає, що ці пояснення у письмовому виді долучено до Заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 09.09.2020 року, відповідно до змісту яких позивач свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, водночас, ні позивачем, ні його адвокатом не доведено необхідності складання та подання цих пояснень у судовому засіданні 31.08.2020 року на стадії дослідження доказів та оголошення вступної та резолютивної частин рішення суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність віднесення послуги із складання пояснень від 31.08.2020 року до послуг надання професійної правничої допомоги та оцінку цієї послуги у 1000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на користь ОСОБА_1 суми понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

Керуючись статтями 6, 9, 143, 195, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі №640/1598/20 задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

3. В іншій частині заявленої суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 21 500 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку та строк, встановлений статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у порядку статей 292, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна