Справа № 520/11338/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
25 вересня 2020 р. № 520/11338/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.,

при секретареві судового засідання - Дронь А.В.,

за участі:

представника позивача - Кремльова О.Б.

представника відповідача Щербак М.Ю.,

представника відповідача Юрченко В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) про стягнення невиплаченого середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд: стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно) в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 жовтня 2019 року Харківським окружним адміністративним судом у справі № 520/3077/19 винесено Рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, військової частини НОМЕР_2 задоволено в повному обсязі. Скасовано п. 2 наказу Міністерства оборони України від 27.02.2019 року № 39 КП "Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення начальника складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Скасовано п.35 § 5 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 121 від 22 березня 2019 року в частині звільнення з військової служби у запас за пунктом "д" (через службову невідповідність) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" підполковника ОСОБА_1 . Скасовано п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2019 № 127 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника складу пального та мастильних матеріалів об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_2 ). Стягнено з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення на час вимушеного прогулу, з 08.05.2019 року по 09.10.2019 у розмірі 64485,72 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 72 копійки).

Довідкою військової частини НОМЕР_2 № 267 від 31.07.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 за період часу з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року грошове забезпечення не нараховувалось та не сплачувалось.

Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року відкрито спрощене провадження по справі із викликом осіб у судове засідання.

Представником відповідача 21.09.2020 року подано відзив на позов, в якому відповідач проти вимог заявленого позову заперечував. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що оскільки наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 28 травня 2020 року № 85 не прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу, то військова частина НОМЕР_2 не вправі самостійно прийняти таке рішення. Відповідна виплата може бути здійснена за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України. З метою позасудового вирішення питання про виплату належного грошового забезпечення (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу, рапорт поданий ОСОБА_1 був направлений за підпорядкованістю до військової частини НОМЕР_4 для подальшого направлення за підпорядкованістю Головнокомандувачу Збройних Сил України для прийняття рішення про виплату грошового забезпечення (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу.

У судове засідання, призначене на 25.09.2020 року, прибули представник позивача та представники відповідачів.

Позивач підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у ньому, просив суд вимоги заявленого позову задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Як встановлено за матеріалами справи, 09 жовтня 2019 року Харківським окружним адміністративним судом у справі № 520/3077/19 прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, військової частини НОМЕР_2 задоволено в повному обсязі. Скасовано п. 2 наказу Міністерства оборони України від 27.02.2019 року № 39 КП "Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення начальника складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Скасовано п.35 § 5 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 121 від 22 березня 2019 року в частині звільнення з військової служби у запас за пунктом "д" (через службову невідповідність) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" підполковника ОСОБА_1 . Скасовано п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2019 № 127 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника складу пального та мастильних матеріалів об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_2 ). Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення на час вимушеного прогулу, з 08.05.2019 року по 09.10.2019 у розмірі 64485,72 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 72 копійки).

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачами подана апеляційна скарга.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 року апеляційні скарги Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України залишені без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.20.2019 року - залишено без змін.

Судовим розглядом встановлено, що у 2020 році військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 , на виконання рішення суду від 09.10.2019 року по справі №520/3077/19 було здійснено виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 08.05.2019 по 09.10.2019 у розмірі 64485,72 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 72 копійки).

Наказом Головнокомандувача Збройних сил України № 85 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі і призначено Начальником складу пального та мастильних матеріалів 218 об`єднаного центру забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС 7036003.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_2 № 126 від 15.06.2020 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

18 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до канцелярії військової частини Рапорт про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, однак листом військової частини № НОМЕР_5 від 26.06.200 року позивачу відмовлено у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 10.10.2019 по 14.06.2020 року з тих підстав, що Наказ Головнокомандувача Збройних сил України № 85 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі і призначено Начальником складу пального та мастильних матеріалів 218 об`єднаного центру забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС 7036003 не містить положення про відшкодування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період часу з 10.10.2019 по 14.06.2020 року.

Не погоджуючись із невиплатою грошового забезпечення у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначаються Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 8 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Крім того, Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (Порядок).

Розділом XXVIII та XXXI Порядку передбачається виплата грошового забезпечення військовослужбовця через звільнення від посади та у разі звільнення з військової служби.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем по справі виконане рішення суду від 09.20.2019 року по справі №520/3077/19 та здійснено ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 08.05.2019 по 09.10.2019

Також, судом встановлено, що Наказом Командира військової частини НОМЕР_2 № 126 від 15.06.2020 року позивача зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення з 15 червня 2020 року.

Судом встановлено, що судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови 11.02.2020 року питання щодо стягнення коштів за час, коли справа №520/3077/19 перебувала на розгляд в суді апеляційної інстанції - не вирішувалось.

З довідки військової частини НОМЕР_2 № 267 від 31.07.2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 за період часу з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року грошове забезпечення не нараховувалось та не сплачувалось.

Оскільки день фактичного поновлення позивача на посаді є 15 червня 2020 року, тобто період часу, за який позивач не отримав коштів за час вимушеного прогулу відраховується з наступного дня, яке було зазначено у рішенні Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3077/19, тобто з 10.10.20189 року до дня, коли ОСОБА_1 було поновлено на посаді, тобто до 14 червня 2002 року включно.

При цьому суд зазначає, що при розгляді даної справи питання щодо правомірності звільнення з військової служби - не вирішується, оскільки за вимогами ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 7, п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

З аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що стягнення невиплаченого середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу має здійснювати військова частина, в якій позивач проходив військову службу, тобто Військова частина НОМЕР_2 .

Щодо суми стягнення з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 невиплаченого середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 9 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні. До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду. Одноразові додаткові види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не виплачуються.

Відповідно до ч. 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, законодавцем встановлено межі періоду виплати середнього заробітку, а саме: весь час вимушеного прогулу, а відтак, оскільки незаконне звільнення позивача спричинило вимушений прогул, середній заробіток підлягає стягненню на користь позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується, зокрема, при обрахуванні вимушеного прогулу (пп. "з" п.1 розділу 1 Порядку).

З огляду на обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд зазначає, що згідно довідки військової частини № НОМЕР_2 , середньоденний заробіток ОСОБА_1 за останні повністю відпрацьовані два місяці перед звільненням з військової частини НОМЕР_2 на час вимушеного прогулу складає 597 (п`ятсот дев`яносто сім) грн. 09 коп., а по місяцях: жовтень 2019 року (10.10.2019-31.10.2019) 21 календарний день - 12336.67 грн.

листопад 2019 року (30 календарних днів) - 18211.28 грн., грудень 2019 року (31 календарний день) - 18211.28 грн., січень 2020 року (31 календарний день) - 18211.28 грн., лютий 2020 року (29 календарних днів) - 18211.28 грн., березень 2020 року (31 календарний 1 день) - 18211.28 грн., квітень 2020 року - (30 календарних днів) - 18211.28 грн., травень 2020 року (31 календарний день) - 18211.28 грн., червень 2020 (01.06.2020-14.06.2020) - 14 календарних днів - 8498,60 грн.

Виходячи з середньоденного грошового забезпечення позивача, яке зазначено у вищевказаній довідці, помноженого на кількість днів вимушеного прогулу, суд зазначає, що належна сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача - Військової частини НОМЕР_2 , на користь підполковника ОСОБА_1 за період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року складає 148314,23 (сто сорок вісім тисяч триста чотирнадцять гривень 23 коп.) гривень.

Згідно з ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок не нарахування та не виплати позивачу середнього заробітку тому правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачений середній заробіток у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно в розмірі 148078, 32 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім 32 коп.) грн.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів абз.2 ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) про стягнення невиплаченого середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 вересня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.