Справа № 200/5429/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

25 вересня 2020 р. Справа №200/5429/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №200/5429/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про скасування наказів та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

9 червня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на посаді /том 1 а.с. 2-6/.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року позов позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про скасування наказів та поновлення на посаді задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці №40-кт від 03 червня 2020 року про скасування наказів від 08 листопада 2019 року №112-кт та від 18 грудня 2020 року №122-кт;

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області №185-к від 03 червня 2020 року про скасування наказу від 23 грудня 2019 року №504-к;

зобов`язано Державну службу України з питань праці та Головне управління Держпраці у Донецькій області поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 03 червня 2020 року;

стягнуто з Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.06.2020 по 21.08.2020 (по день винесення судового рішення) у розмірі 49 621,60(сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять одну гривню) грн. 60(шістдесят) копійок. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів;

рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 16540,53(шістнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень) грн. 53(п`ятдесят три копійки) коп. звернуто до негайного виконання;

стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір в розмірі 420,4(чотириста двадцять гривень сорок копійок) грн;

стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань праці судовий збір в розмірі 420,4(чотириста двадцять гривень сорок копійок) грн;

встановлено Державній службі України з питань праці (Держпраці) та Головному управлінню Держпраці у Донецькій області строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №200/5429/20-а до 20 вересня 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області/том 2 а.с.189-196/.

05 серпня 2020 року до ухвалення рішення по суті позивач звернувся до суду із заявою про подачу доказів щодо розміру судових витрат /том 2 а.с.94-96/.

03 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява про прийняття додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Зазначена заява мотивована тим, що представником позивача було зібрано, вивчено та проаналізовано матеріали для підготовки клопотання про забезпечення позову, підготовлена позовна заява, та клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, позивач просить суд ухвалити додаткове судове рішення про вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 200/5429/20-а, та стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці понесені витрати на правову допомогу/том 2 а.с.205-206/.

Дана заява подана підписана 26 серпня 2020 року та 29 серпня 2020 року направлена засобами поштового зв`язку на адресу суду, що підтверджується штемпелем служби поштового зв`язку на конверті /том 2 а.с.204/.

09 вересня 2020 року Державною службою України з питань праці подано до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, якій зазначає, що у позовній заяві вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу в строки визначені законодавством не заявлялась, докази надання правничої допомоги в процесі розгляду справи (як докази однієї з позовних вимог) не досліджувались, відтак ухвалення додаткового судового рішення з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 252 КАС України є неприпустимим. Питання про судові витрати було вирішено судом при винесенні рішення у повному обсязі, на підставі наданих документів, про що зазначено у мотивувальній та резолютивній частині рішення по справі № 200/5429/20-а. Таким чином, ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу на підставі п.3 ч.1 ст 252 КАС України є недопустимим. Просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення /том 2 а.с.215-217/.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №200/5429/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про скасування наказів та поновлення на посаді прийнято до провадження та призначено до розгляду 25 вересня 2020 року /том 2 а.с.228/.

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, заяв про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду не надавали.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Мотивуючи подану заяву щодо ухвалення додаткового судового рішення у справі, позивач зазначає, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вбачається з заяви, позивачем були понесені певні витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своєї заяви позивач подав суду акт прийняття послуг від 29 липня № б/н відповідно до договору про надання правничої допомоги №48/1 від 10 січня 2020 року, копію квитанції від 30 липня 2020 року № про сплату 9823,20грн /том 2 а.с.95,96/.

Так, договір про надання правничої допомоги №48/1 від 10 січня 2020 року суду не надано, що унеможливлює встановлення надання правової допомоги.

В акті приймання послуг від 29 липня 2020 року №б/н зазначено, що послуги (робота) передбачена договором про надання правової допомоги№48/1 від 10 січня 2020 року та додатком до нього були надані виконавцем та прийняті замовником, а саме:

- збирання, вивчення та аналіз наявних матеріалів, для підготовки клопотання про забезпечення позову до подання позову, оформлення та подання такої заяви (1 год ХІ500 гри) в 1500 грн;

- підготовка позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами: визнати протиправними та скасувати накази голови Державної служби України з питань праці №40-кт від 03 червня 2020 року та начальника Головного управління Дсржпраці у Донецькій області №185-к від 03 червня 2020 року; поновити ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Головного управління Дсржпраці у Донецькій області з 03 червня 2020 року; стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на роботі. (2 год х І500 грн) = 3000 грн;

- підготовка клопотання про забезпечення позову після подання позову, оформлення та подання такої заяви (повторно) (І год х І500 грн) = 1500 грн;

- участь у судових засідання по справі №200/5429/20-а в якості представника ОСОБА_4 (2,5 год х І500 грн) = 3750 грн. /том 2 а.с.208/

Квитанцією № від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_5 9823,20грн/том 2 а.с.209/.

Щодо оплати суми у розмірі 9823,20 грн згідно квитанції № від 30 липня 2020 року, суд зазначає, що в рядку «призначення платежу» зазначено, що оплата здійснюється на поповнення карткового рахунку ОСОБА_5 , з огляду що суд не приймає дане платіжне доручення в якості підтвердження понесення витрат на правову допомогу по даній справі, з огляду на що 9823,20 грн. розподілу не підлягають.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи викладене, керуючись статтями132,139,241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №200/5429/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про скасування наказів та поновлення на посаді відмовити..

Ухвалу постановлено 25 вересня 2020 року. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30 вересня 2020 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст додаткового рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов