Справа № 360/3181/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3181/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 07 серпня 2020 року № 66 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року; до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 06 серпня 1992 року по 30 квітня 2000 року у Відкритому акціонерному товаристві "Краситель" та з 01 травня 2000 року по 25 лютого 2002 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ефір-Краситель";

- зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 з 01 липня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року рішенні № 1-р/2020, як особі, яка працювала до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01 липня 2020 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 23 липня 2020 року за № 09-65/Г-21/8-1241/20 відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів, що було зроблено позивачем.

Проте, рішенням Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 07 серпня 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з не досягненням пенсійного віку, а саме 52 років.

При цьому відповідач не зарахував до загального страхового стажу періоди отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року, посилаючись на те, що в трудовій книжці міститься запис про початок отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року без відповідного запису про припинення виплати допомоги по безробіттю, та не зарахував роботу за Списком № 1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ефір-Краситель" до пільгового стажу. Крім того, відповідач не розглянув додатково надані позивачем 29 липня 2020 року через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України документи та попри це в оскаржуваному рішенні зазначив ті ж самі підстави в обґрунтування своїх дій, що були викладені у листі від 23 липня 2020 року № 09-65/Г-21/8-1241/20. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що доводи відповідача зводяться виключно до того, що згідно з вимогами підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач не досягла необхідного для призначення пенсії віку та пільгового стажу і тому на даний час у позивача відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З посиланням на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статей 13, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано певні періоди її роботи до пільгового стажу.

Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 10 вересня 2020 року за вхідним реєстраційним № 36628/2020 подало відзив на позовну заяву від 08 вересня 2020 року № 1241-06-8/4124, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 50-55).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що 01 липня 2020 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України через веб-портал за принципом «одне відвідування» з заявою, зареєстрованою у формі № 10 під № 20, та пакетом документів за призначенням пенсії згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши надані позивачем для призначення пенсії документи, відповідачем встановлено, що до пакету документів на призначення пенсії не додано документ про місце проживання (реєстрації); титульна сторінка трудової книжки містить виправлення дати народження, що суперечить вимогам підпункту 2.13 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (закреслено тільки місяць народження замість закреслення однією рискою повної дати народження та внесення правильного виправлення).

Відповідно до підпункту 2.13 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 зміна записів у трудовій книжці про прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. При цьому однією рискою закреслюється колишня дата народження і записується нова дата з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства і печаткою підприємства або відділу кадрів.

Періоди отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року не зараховані до страхового стажу позивача, оскільки запис № 21 на сторінці 16 трудової книжки серії НОМЕР_1 містить відомості про початок отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року без відповідного запису про припинення виплати допомоги по безробіттю. Зазначений період повинен бути підтверджений довідкою з Рубіжанського міського центру зайнятості про перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю. Таким чином, документальним підтвердженням даних, на підставі яких у даному випадку здійснюється обчислення страхового стажу - є записи в трудовій книжці працівника про призначення допомоги по безробіттю та її припинення або довідка центу зайнятості про періоди виплати допомоги по безробіттю.

На підставі заяви позивача від 10 липня 2020 року про підтвердження стажу роботи відповідач направив документи позивача на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, якою при розгляді документів підтверджено право на зарахування періодів роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Краситель» в якості апаратника синтезу цехів № 8 і № 12 з 06 серпня 1992 року по 18 версеня 1999 року за фактично відпрацьованим часом 6 років 3 місяці 20 днів (позиція 1080А010 пункту 1 підрозділу А розділу VIII «Хімічне виробництво» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162), апаратника синтезу цеху № 12 з 01 грудня 1999 року по 30 квітня 2000 року календарно (позиція 1080А010 пункіу 1 підрозділу А розділу VIII «Хімічне виробництво» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливих і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162) до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно вимог пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за результатами атестації робочих місць за умовами праці. Не зараховано до пільгового стажу період роботи з 19 вересня 1999 року по 30 листопада 1999 року у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці.

Підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві «Краситель» стало рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області від 31 липня 2020 року № 08/31.

Відповідно до пункту 16 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, рішення Комісії може бути оскаржене в Пенсійному фонді Україні або в судовому порядку.

На цей час рішення є чинним, не скасовано, недійсним не визнавалося в судовому порядку та перешкоджатиме реалізації рішення суду про зобов`язання призначити пенсію. Відповідач не відповідає за правильність та обґрунтованість рішень Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, а лише автоматично, на підставі такого рішення зараховує відповідні періоди роботи до пільгового стажу роботи.

За таких обставин відповідач вважає, що неправомірні дії з боку Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві «Краситель» з 19 вересня 1999 року по 30 листопада 2000 року відсутні.

Щодо періоду роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ефір-Краситель» з 01 травня 2000 року по 25 лютого 2002 року відповідач зазначив таке.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з розрахунком стажу ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (арк. 2 копії пенсійної справи) періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ефір-Краситель» з 01 травня 2000 року по 25 лютого 2002 року зараховано до загального стажу. До пільгового стажу роботи спірний період не зараховано, оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують зайняття позивача повний робочий день на зазначених роботах за Списком № 1 у спірний період.

Щодо вимоги позивача про призначення з 01 липня 2020 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням висновків Конституційного Суду України відповідач зазначив, що з 01 січня 2004 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до абзацу першого підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом другим підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років 6 місяців - з датою народження у період з 01 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року та за наявності страхового стажу не менше 18 років.

Відповідно до абзацу третього підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для жінок на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Враховуючи те, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії - 01 липня 2020 року не досягла пенсійного віку та пільгового стажу, встановленого нормою абзацу першого підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як наслідок не набула права на призначення пенсії за цим Законом.

Також відповідач зазначив, що, оскільки станом на 11 жовтня 2017 року позивачем не було досягнуто 45-річного віку, отже, позивач не набула права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 31 серпня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 43-44).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою від 01 липня 2020 року, зареєстрованою за № 20, про призначення пенсії за віком, додавши до неї документи за переліком (арк. спр. 19-22, 63).

Листом від 23 липня 2020 року № 69-65/Г-21/8-1241/20 Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило позивача про необхідність подання додаткових документів (арк. спр. 36-37).

29 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області заяву від 29 липня 2020 року за № ВЕБ-12415-Ф-С-20-045561, додавши до неї документи за переліком (арк. спр. 23, 93-94, 98-100).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком складає 28 років 04 місяці 27 днів, відомості щодо обчислення та зарахування пільгового стажу роботи за списком № 1 - відсутні. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 06 серпня 1992 року по 30 квітня 2000 року апаратником синтезу 3 та 4 розряду у Рубіжанському виробничому об`єднанні «Краситель» та з 01 травня 2000 року по 25 лютого 2002 року апаратником синтезу 4 розряду у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ефір-Краситель». До страхового стажу позивача не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 23 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року (арк. спр. 58, 58 зв., 59, 59 зв.).

Відповідно до протоколу від 09 липня 2020 року № 47 позивач не має права на пенсію (арк. спр. 58).

На час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досягла 46-річного віку, про що свідчить паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_3 , виданий 27 серпня 2018 року (арк. спр. 10, 82 зв.).

Рішенням від 07 серпня 2020 року № 66 "Про відмову в призначенні пенсії згідно з пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 " Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу роботи та у зв`язку з недосягненням віку, з якого призначається пенсія (арк. спр. 38-39, 85 зв.-86).

Відповідно до записів у трудовій книжці від 08 червня 1971 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 12-15, 63 зв.-66, 96) у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 :

з 06 серпня 1992 року по 30 квітня 2000 року працювала у Рубіжанському виробничому об`єднанні «Краситель», яке в подальшому перейменоване у Відкрите акціонерне товариство «Краситель», апаратником синтезу 3 та 4 розряду цеху № 8 та цеху № 12;

з 01 травня 2000 року по 25 лютого 2002 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ефір-Краситель» на посаді апаратника синтезу 4 розряду;

з 23 квітня 2009 року отримувала допомогу по безробіттю у Рубіжанському міському центрі зайнятості.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; […].

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

[…]

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; […].

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Так судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії позивач не досягла встановленого пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV пенсійного віку - 48 років 6 місяців.

Що стосується тверджень позивача, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 пенсія позивачу має бути призначена за умови досягнення нею 45 років, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) у редакції, чинній до внесення змін згідно з Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника поетапного цензу.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV Закону № 1058-ІV в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148-VІІІ), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Пунктом 16 цього розділу передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, певний період після набрання чинності нормами Закону № 1058-ІV правила призначення пенсій за списком № 1 визначалися пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону № 2148-VІІІ (до 11 жовтня 2017 року), якими Закон № 1058-ІV доповнено, зокрема, статтею 114, яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, зокрема, тих, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Також Законом № 2148-VІІІ у новій редакції викладено пункт 2 розділу ХV Закону № 1058-ІV, відповідно до якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 16 розділу ХV Закону № 1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вік та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, з 11 жовтня 2017 року відповідно до статті 5 Закону № 1058-ІV призначення пенсій особам, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах та працювали на відповідних посадах, відбувається на підставі статті 114 Закону № 1058-ІV.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ.

Також зазначено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Конституційне провадження у справі № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII Конституційний Суд України відкрив ухвалою від 13 січня 2016 року № 1-у/2016. На той час пункт 16 розділу ХV Закону № 1058-ІV передбачав, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Але, у подальшому, як вже вищевказано, за Законом № 2148-VІІІ Закон № 1058-ІV доповнено розділом ХІV-1.

На момент розгляду цієї справи наведені положення Закону № 1058-IV такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не визнавалися.

Отже, на момент досягнення позивачем 46 років та на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 призначається на умовах, визначених статтею 114 Закону № 1058-ІV, пунктом 1 частини другої якої визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які народилися, зокрема, 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року, після досягнення 48 років 6 місяців.

Тому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 суд вважає безпідставними та відхиляє.

До того ж, у рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 розглядалося питання щодо законності підвищення пенсійного віку для категорій працівників, що визначені у статті 13 Закону № 1788-ХІІ, натомість питання, які розглядаються у цій справі, стосуються віку, необхідного для отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за віком за приписами статті 114 Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що станом на 11 жовтня 2017 року позивач ще не досягла віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, внаслідок чого підстави для призначення пенсії позивачу мають визначатись на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, а не на підставі пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Зважаючи, що позивач не досягла встановленого пунктом першим частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV пенсійного віку, суд вважає правомірним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за заявою від 01 липня 2020 року, внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення належить залишити без задоволення.

Вимоги про зобов`язання призначити позивачу з 01 липня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року рішенні № 1-р/2020, як особі, яка працювала до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим їх також належить залишити без задоволення.

Оскільки обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, а позивач не досягла віку, з якого призначається пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, на цьому етапі позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи та період отримання допомоги по безробіттю є передчасними, а отже, їх також належить залишити без задоволення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35-А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська