Справа № 300/601/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2020 р. справа № 300/601/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гундяка В.Д. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф 5159-55У на суму 5 211,36 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф 5159-55У.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області протиправно винесено вимогу про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф 5159-55У, а тому дана вимога підлягає до скасування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише за умови, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності та отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності. Згідно рішення №8 Івано-Франківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії від 09.12.1998 та свідоцтва №288 від 16.12.1998 позивач має право на здійснення незалежної професійної адвокатської діяльності. З 2006 року перебуває в трудових відносинах з кредитною спілкою "Івано-Франківська" та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Позивач реалізує та здійснює свою професійну діяльність в сфері надання юридичних послуг, як найманий працівник, а не як адвокат. Обидва види діяльності, а саме робота за основним місцем діяльності та його статус адвокат, взаємопов`язані. Вказав, що основний дохід приносить саме діяльність як найманого працівника в кредитній спілці "Івано-Франківська". Єдиний соціальний внесок протягом 2018-2019 років (період, якого стосується спірна вимога) за ОСОБА_1 регулярно нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, що свідчить про відсутність обов`язку позивача по сплаті єдиного внеску, як особою, що має право здійснювати адвокатську діяльність.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску, оскільки здійснює незалежну професійну діяльність, а тому зобов`язаний сплачувати до державного бюджету відповідні суми єдиного соціально внеску, навіть у разі неотримання доходу. Заборгованість у розмірі 29 478,9 грн. виникла у зв`язку з несплатою позивачем сум єдиного внеску за 2017 - 2018 роки та 3 місяці 2019 року, в тому числі: за 2017 рік в сумі 8 448 грн., відповідно до поданого звіту за 2017 рік, як фізичною особою-підприємецем, яка здійснює діяльність на загальній системі оподаткування; за 2017 рік в сумі 8 448 грн - автоматичні нарахування, як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність; за 2018 рік в сумі 9 828,72 грн. - автоматичні нарахування, як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність; за 3 місяці 2019 року в сумі 2 754,18 грн. - автоматичні нарахування, як особі яка здійснює незалежну професійну діяльність. На підставі наведеного контролюючим органом сформовано вимогу від 10.05.2019 №Ф 5159-55У. В подальшому на примусове виконання була передана вимога від 10.05.2019 №Ф 5159-55У на суму 5211,36 грн.( різниця між сумою загального боргу 29 478,90 грн. та сумою вимоги яка вже знаходиться на примусовому виконанні 24 267,54 грн.)

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, на підставі рішення №8 Івано-Франківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії від 09.12.1998 та свідоцтва №288 від 16.12.1998 позивач має право на здійснення індивідуальної адвокатської діяльності.

З 04.02.1999 адвокат ОСОБА_1 перебуває на обліку в територіальному органі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, що підтверджується довідкою від 30.04.2014 № 154.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, наказом від 01.04.2006 № 13-к ОСОБА_1 з 01.04.2006 прийнято на роботу в кредитну спілку "Івано-Франківська" на посаду юрисконсульта. Наказом № 8 від 29.07.2016 призначено керівником юридичного підрозділу в кредитній спілці "Івано-Франківська".

ОСОБА_1 працює в кредитній спілці "Івано-Франківська" за основним місцем роботи з повним робочим днем з 01.04.2006, на посаді керівника юридичного підрозділу з 29.07.2016 року. З 01.01.2018 по 31.12.2019 йому нарахована заробітна плата в розмірі 142 708,70 грн., з якої нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі 12 001,81 грн. Дана обставина підтверджується довідкою від 13.03.2020 року №28.

Головним управління ДПС в Івано-Франківській області відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф5159-55У від 10.05.2019, згідно якої станом на 12.05.2019 за позивачем рахується недоїмка по єдиному соціальному внеску в сумі 29 478,9 грн., сума яка передається для стягнення в примусовому порядку станом на 12.05.2019 становить 5 211,36грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку (в редакціях на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або здійснює незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно пункту 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 3 статті 4 вказаного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (стаття 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Платниками єдиного внеску, згідно пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

При цьому, пунктом 5 частини 1 статті 4 вказаного Закону до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом в постанові від 05.12.2019 по справі №260/358/19 (адміністративне провадження №К/9901/22965/19) сформульовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Суд зазначає, що інше тлумачення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на яке вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року (справа №160/3114/19).

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 працює в кредитній спілці "Івано-Франківська" з 01.04.2006. У період з 01.01.2018 по 31.12.2019 роботодавець сплачував за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством.

Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності судом не встановлено. Відповідачем у відзиві на позовну заяву про наявність таких доходів не зазначено.

Суд зазначає, що наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється контролюючим незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалася з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Отже, вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу від 10.05.2019 № Ф5159-55У є протиправною та підлягає до скасування.

Суд не приймає до уваги подане позивачем рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 по справі № 300/2578/19, оскільки в даному рішенні не встановлено обставин, на які посилається позивач, а це рішення містить виключно висновок суду щодо спірних правовідносин. Таким чином, обставини, вказані у даному судовому рішенні, не є такими , на які поширюється п. 4 ст. 78 КАС України.

З приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом суд зазначає наступне.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що про вимогу про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф5159-55У він дізнався лише 12.03.2020, при зверненні до органів державної виконавчої служби, оскільки саме оскаржувана вимога слугувала підставою накладення державним виконавцем арешту на його рухоме майно.

Згідно пунктів 3, 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому, пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу (пункт 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 № 610).

Вимогу про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф5159-55У направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Докази про отримання позивачем оскаржуваної вимоги Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області суду не надано.

У витязі з Єдиного реєстру адвокатів України адреса робочого місця ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 . Дана адреса зазначена і в паспорті позивача як зареєстроване місце проживання з 22.07.2005.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки про наявність вимоги про сплату боргу від 10.05.2019 №Ф5159-55У ОСОБА_1 дізнався лише 12.03.2020, а доказів протилежного відповідачем не надано, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 10.05.2019 № Ф5159-55У підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу від 10.05.2019 № Ф5159-55У.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, , м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20.

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.