Справа № 240/12267/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 240/12267/19
адміністративне провадження № К/9901/24597/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кашпур О.В.,
суддів Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 усіх сум належних йому у день звільнення (невиплати грошової компенсації за речове майно у розмірі 9552,40 гривень);
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплати компенсації за речове майно у розмірі 9552,40 гривень за період з 27 вересня 2019 року до 28 листопада 2019 року у сумі 60399,78 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 усіх сум належних йому у день звільнення (невиплати грошової компенсації за речове майно у розмірі 9552,40 гривень). Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2019 року до 28 листопада 2019 року у сумі 35074,02 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Спірні правовідносини розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 28 вересня 2020 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, як відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
- особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
- справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
- суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, Верховний Суд прийшов до висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Судом не встановлено наявність обставин, виключний перелік яких викладено в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, на підставі чого оскаржувані судові рішення підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко