Справа № 537/367/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 р.Справа № 537/367/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Халяви Олега Сергійовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Маханькова О.В., м. Кременчук по справі № 537/367/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Халяви Олега Сергійовича третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

10.02.2020 ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної капрала поліції Халяви Олега Сергійовича (далі по тексту відповідач, інспектор), третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - Департамент патрульної поліції, третя особа), в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення (серія ЕАК № 2049994) інспектора 3 роти БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області капрала поліції Халявка О.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова серії ЕАК № 2049994, винесена відповідачем 31.01.2020, суперечить вимогам ч.3 ст. 283 КУпАП, оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та взагалі не містить вказівки про те, чи здійснювався такий відеозапис взагалі. Крім того, апелянт зазначив, що у вказаній постанові час вчинення адміністративного правопорушення вказано - 21. год. 22 хв., а час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення - 21 год. 03 хв., тобто за 20 хвилин до вчинення адміністративного правопорушення. При цьому позивач зауважив, що у вказаний в постанові час (21 год. 22 хв.) не перебував в місці, як це відображено в постанові, як місце вчинення адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, вважає постанову інспектора 3 роти БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області капрала поліції Халявка О.С. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправною та просить суд її скасувати.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18.05.2020 по справі № 537/367/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції у м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної капрала поліції Халява Олега Сергійовича, третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасовано постанову поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції у м.Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП капрала поліції Халява Олега Сергійовича від 31 січня 2020 року серія ЕАК №2049994 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18.05.2020 по справі № 537/367/20, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, пославшись на відсутність в оскаржуваній постанові відомостей щодо технічного засобу, яким здійснювався відеозапис, оскільки остання містить всі відомості, передбачені приписами ст. 283 КУпАП, зокрема в ній зазначено номер нагрудної відеокамери ВІ01120, на яку зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Із вказаного відеозапису також вбачається, що під час розгляду справи водій, в усних поясненнях, не заперечував факт порушення ним п.п 19.1 "а" Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України). З огляду на викладене, зазначив, що оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Щодо неточностей в оскаржуваній постанові щодо часу розгляду справи та часу скоєння адміністративного правопорушення, апелянт вказує, що вказана помилка сталася внаслідок збою роботи технічного пристрою за допомогою якого було роздруковано постанову серія ЕАК №2049994 від 31.01.2020 у вигляді стрічки, що у свою чергу не спростовує порушення позивачем вимог ПДР України. Вважає, що вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 по справі №459/1801/17.

Представник позивача, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, зазначила, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.05.2020 таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказала, що надані відповідачем докази начеб-то вчинення позивачем правопорушення, зокрема відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, не можуть бути визнані належними, оскільки в першому випадку (відеозапис з нагрудної камери) відображають лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, а в другому (відеозапис з відеореєстратора), оскільки відомості про такий технічний засіб взагалі відсутні в оскаржуваній постанові, що суперечить вимогам ч.3 ст. 283 КУпАП. З огляду на викладене, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2020 інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим капралом поліції Халява Олегом Сергійовичем ухвалено постанову серії ЕАК №2049994 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 21 год. 12 хв. в м. Кременчук, квартал 101, буд. 12 керував транспортним засобом CHEVROLET VOLT, номерний знак НОМЕР_1 у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.п. 19.1 «а» ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Закриваючи справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, посилаючись на приписи п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 19.1 «а» ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч. 2 статті 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч.2ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч.3ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1-3ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.1 ст.74).

Згідно з ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.п. 19.1 «а» ПДР України відповідачем надано до матеріалів справи два відеозаписи. На одному з них міститься відеозапис з відеореєстратора, що знаходився в машині патрульних, та на якому зафіксовано рух транспортного засобу марки CHEVROLET, який рухався попереду патрульного автомобіля без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору, та зупинку вказаного автомобіля на вимогу патрульних, однак із вказаного відеозапису неможливо встановити державний номерний знак даного транспортного засобу. На іншому відеозаписі, який знаходиться в матеріалах справи міститься відеозапис із нагрудної камери патрульного, на якому зафіксовано лише процесуальну послідовність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, в оскаржуваній постанові серії ЕАК №2049994 від 31.01.2020, п в. 9 "До постанови додається", зазначено лише комбінацію букв та цифр - "ВІ01120", з чого неможливо, без зазначення додаткових характеристик, ідентифікувати технічний засіб, про який йде мова в постанові, в разі, якщо вказані реквізити (ВІ01120) дійсно належать технічному засобу, яким було здійснено відеозапис.

Відомості щодо іншого технічного засобу, яким було здійснено відеозапис, що додано до матеріалів справи, а саме з відеореєстратора, про який зазначено вище, оскаржувана постанова не містить.

Разом з тим, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, колегія суддів наголошує про наявність процесуального обов`язку відповідачів, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що надані відповідачем відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та з відеореєстратора не фіксують вчинення позивачем порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, у зв`язку з чим не можуть вважатися доказами порушення ОСОБА_1 п.п. 19.1 «а» ПДР України.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинення ОСОБА_1 порушення п.п. 19.1 «а» ПДР України не підтверджено належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАК № №2049994 від 31.01.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17, від 19.02.2020 по справі № 524/1284/17, від 02.12.2019 по справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5ст.242 КАС України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують..

Керуючись ст. ст. ч.4 ст. 229, ч.4 ст. 241, ст. ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Халяви Олега Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.05.2020 року по справі № 537/367/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова