Справа № 320/6535/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року № 320/6535/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.02.2020,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії головного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторії Володимирівни щодо винесення постанови від 11.02.2020 № 33577509 про стягнення з гр. ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 30346,77 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторії Володимирівни від 11.02.2020 № 33577509 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 30346,77 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову, оскільки виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі заяви останнього про повернення виконавчого листа.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 відкрито проваження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якій він проти позову заперечив та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2-2162, виданого 27.02.2012, відкрито виконавче провадження № 33577509.

Постановою ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 21.09.2012 ВП № 33577509 виправлено допущену технічну помилку, а саме: із стягнення боргу 274 535,24 доларів США та 303 466,77 грн. на звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1740 га, що розташована в с. Кийлів Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 90800, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43, та домоволодіння (житловий будинок загальною площею 227,2 кв. м., каналізаційна яма, колодязь та огорожа), розташоване по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

У рамках зазначеного виконавчого провадження Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову про арешт майна боржника від 19.10.2017.

Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.12.2017 визначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експерта служба».

Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна від 22.06.2018 вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 3 372 900, 00 грн.

Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 ВП № 33577509 та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 передано стягувачу ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» житловий будинок загальною площею 227, 20 кв. м. та земельну ділянку загальною площею 0,1740 га, кадастровий номер :02:014:0005, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить ОСОБА_1 .

Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 ВП № 33577509 та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 встановлено, що у межах виконавчого провадження державним виконавцем згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 19.10.2017 описано та арештовано майно, а саме: житловий будинок загальною площею 227,20 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,1740 га, кадастровий номер :02:014:0005, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Дане майно оцінено та передано на Державне підприємство "СЕТАМ" для реалізації за початковою ціною без ПДВ у сумі 3 372 900,00 грн.

Згідно протоколу №367072 перші електронні торги по лоту 306917 від 05.11.18 за ціною 3 372 900,00 грн не відбулися за відсутністю допущених учасників торгів.

Згідно протоколу № 376800 другі електронні торги по лоту 316627 від 19.12.2017 за ціною 2 698 320,00 грн не відбулися за відсутністю допущених учасників торгів.

Згідно протоколу №385965 треті торги по лоту 325341 від 04.02.2019 за ціною 2 361 030, 00 грн не відбулися за відсутністю допущених учасників торгів.

До відділу 21.05.2019 надійшла заява стягувача: ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про залишення за собою нереалізованого майна боржника, а саме: житловий будинок, загальною площею 227,20 кв. м. та земельну ділянку загальною площею 0,1740 га, кадастровий номер :02:014:0005, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку №ВКО 565599, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко Валентиною Миколаївною 27.08.2008 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 2557; договору дарування земельної ділянки № ВКО 565600, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко Валентиною Миколаївною 27.08.2008 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 2559, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 908000 від 19.02.2009, майно передається за ціною 2 361 030,00 грн.

Головним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторією Володимирівною 11.02.2020 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 33577509 із ОСОБА_1 у розмірі 30 346, 67 грн.

Головним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторією Володимирівною 12.02.2020 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою встановлено, що 28.01.2020 № 11116 надійшла заява від стягувача, згідно якої він просить повернути виконавчий лист на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 33577509 від 11.02.2020 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 33577509 від 12.02.2020 вивести в окремі виконавчі провадження.

Головним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторією Володимирівною на підставі постанови № 33577509, виданої 11.02.2020, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2020 ВП№ 61267445.

Позивачка, не погоджуючись з діями головного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторієї Володимирівни та оскаржуваною постановою, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

2. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Згідно п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі 824/172/18-а.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому листі, виданому Бориспільським міськрайонним судом Київської області 27.02.2012 у частині нарахованої пені у сумі 303466, 77 грн.

Слід зазначити, що у виконавчому листі, виданому Бориспільським міськрайонним судом Київської області 27.02.2012, зазначено про стягнення боргу у сумі 274535, 24 доларів США та 303466, 77 грн шляхом звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,1740 га, кадастровий номер :02:014:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Кийлів, вул. Шкільна, 7, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та житловий будинок, загальною площею 227,20 кв. м., який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Кийлів, вул. Шкільна, 7.

Також згідно звіту про вартість нерухомо майна вартість об`єкта оцінки становить 3 372 900, 00 грн, при цьому майно було передано за ціною 2 361 030, 00 грн ( постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019)

Судом встановлено, що в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №33577509) відсутні відомості про виконання (суму, яку фактично стягнуто з боржника).

Крім того, на виконавчому листі, виданому Бориспільським міськрайонним судом Київської області 27.02.2012, відсутні будь-які записи щодо підстави закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишку нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, суми стягнутого виконавчого збору або суми стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 11.02.2020 № 33577509 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 30346,77 грн.

Щодо посилання позивачки на ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме що за примусове виконання рішення немайного характеру виконавчий збір стягується у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи, а не 10% від суми стягнення, то суд оцінює критично та зазначає наступне.

Виконавче провадження № 33577509 відкрито за результатами виконання рішення майнового характеру, оскільки звернення стягнення на майно має вартісну оцінку.

Крім цього, виконання рішень немайнового характеру регулюється розділом VІІІ ЗУ «Про виконавче провадження», натомість порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано розділом VІІ ЗУ «Про виконавче провадження»

Щодо зазначення позивачкою, що відповідачем не було вчинено дій, направлених на примусове виконання виконавчого листа від 27.02.2012 № 2/2162, судом не приймається до уваги, оскільки спростовується постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 ВП № 33577509 та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 22.05.2019 та звітом про оцінку від 22.06.2018.

Також судом не приймається до уваги посилання позивачки на те, що відповідачем порушено ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме оскаржувана постанова прийнята за день до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції від 30.07.2020 № 266810008, позивачкою при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1681, 60 грн, оскільки позовні вимоги позивачки задоволено, то стягненню підлягають судові витрати у сумі 1681, 60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторії Володимирівни щодо винесення постанови від 11.02.2020 № 33577509 про стягнення з гр. ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 30346,77 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марульчак Вікторії Володимирівни від 11.02.2020 № 33577509 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 30346,77 грн.

Стягнути на користь гр. ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) судові витрати у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.