Справа № 240/1634/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1634/20

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

28 вересня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання розпорядження та закриття рахунку неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 30 вересня 2019 року про припинення виплат та закриття рахунку з 02 жовтня 2018 року та зобов`язання поновити соціальні виплати, як особі, що здійснює догляд за особою, яка досягла 80 річного віку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області від 30 вересня 2019 року про припинення виплати ОСОБА_1 компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років та поновити з 02.10.2018 виплату допомоги.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 840 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції неправильно застосував приписи Порядку призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затверджений постановою КМУ від 29 квітня 2004 року за № 558, та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 року № 250 , що зумовило помилковість висновків суду.

У відзиві ОСОБА_1 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.09.2015 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення компенсаційної виплати, як особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років, зазначив у заяві про те, що є непрацюючою особою, не займається підприємницькою діяльністю, не перебуває на обліку в центрі зайнятості та зобов`язався повідомити УПСЗН у разі працевлаштування.

Догляд позивач здійснював за ОСОБА_2 , 1935 року народження, тобто, особою, яка досягла 80 років.

На підставі поданої заяви та необхідного пакету документів, позивачу у встановленому порядку була призначена та виплачувалась компенсація.

У серпні 2019 року за наслідками перевірки працівниками УПСЗН правильності надання соціальної допомоги, з повідомлення Держприкордонслужби України за № 1100/08 від 06.09.2019 р. встановлено, що ОСОБА_1 перетинав кордон України і перебував за межами держави сукупно протягом 71 доби в період з 02.10.2018 по 18.11.2018, та з 01.12.2018 по 23.12.2018.

30 вересня 2019 року начальником УПСЗН видано розпорядження про прикорочення виплати ОСОБА_1 компенсації та закриття особового рахунку № НОМЕР_1 з 02.10.2018 року у зв`язку з перетином кордону заявником та згідно інформації Держприкордонслужби.

Листом №2724/05 від 28.10.2019 УПСЗН повідомило ОСОБА_1 про здійснення перерахунку виплати компенсації та наявність переплати в сумі 391,40 грн., яку запропоновано терміново повернути.

На запит адвоката Купця Л.П. , листом №2983/03 від 22.11.2019 Новоград-Волинська районна державна адміністрація Житомирської області повідомила позивача про зупинення виплати компенсації на підставі п. 12 статті 10 Постанови КМУ від 24.02.2003 №250 у зв`язку з отриманням інформації Державної прикордонної служби України про те, що в період отримання компенсації позивач перебував за кордоном сукупно 71 добу, а отже, втратив право на отримання допомоги. Крім того, позивача повідомлено про переплату коштів в сумі 391 грн.40 коп. , а також про переплату соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_4 в сумі 30858,66 грн.

29.01.2020 відповідач надіслав ОСОБА_1 на його звернення копію розпорядження від 30.09.2019

Вважаючи розпорядження протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана у розпорядженні підстава для припинення виплати компенсації, не передбачена жодною правовою нормою, в зазначена у листі Новоград-Волинської райдержадміністрації, яка не є стороною у справі,підстава припинення виплати компенсації позивачу - Порядок №250 визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", який на правовідносини, що виникли, не поширюється.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Нормативно-правовими актами, якими встановлено право осіб на отримання компенсаційних виплат, є постанова КМУ №558 від 29.04.2004р. та постанова КМУ №832 від 26.07.1996р.

Постановою КМУ від 29.04.2004р. №558 затверджено Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація).

У відповідності до пункту 15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми.

Отже, законодавець визначив, що компенсація виплачується лише тим, хто фактично, постійно надає соціальні послуги.

Такий висновок слідує також з приписів ч.7 ст. 15 Порядку згідно якій виплата компенсації припиняється у випадку перебування особи якій надаються послуги на санаторно-курортному лікуванні або ж на стаціонарному лікуванні самостійно , без супроводу.

Компенсація призначається управлінням праці та соціального захисту населення за місцем проживання заявника і виплачується у грошовій формі непрацюючим працездатним особам, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або особою, яка досягла 80-річного віку, та фінансуються органами Пенсійного фонду України. Компенсація призначається та виплачується з дня подання заяви, форма якої затверджена наказом Мінсоцполітики України від 22.02.2012 року № 96 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг», зареєстрованим в Мін`юсті України 20.03.2012 року за №418/20731, з усіма необхідними документами до дня досягнення заявником пенсійного віку, але не більш ніж на строк встановлення групи інвалідності. Розмір призначеної компенсації становить 4,80 грн. на місяць.

На суму призначеної відповідно до постанови КМУ №832 від 26.07.1996 року ( втратила чинність згідно з Постановою КМУ №233 від 20.03.2019 "Деякі питання державної допомоги окремим категоріям громадян") компенсації особам працездатного віку, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або особою, яка досягла 80-річного віку, органами праці та соціального захисту населення щомісячно проводиться нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України, в розмірі 33,2 відсотка від мінімальної заробітної плати, сплата якого здійснюється за рахунок видатків, передбачених в Державному бюджеті України на відповідний рік до Пенсійного фонду України ( що дає право на зарахування до страхового стажу всього періоду такого догляду).

Порядок оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги в управліннях праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, структурних підрозділах з питань праці та соціального захисту населення виконавчого органу міської, районної у місті ради (далі - Управління), які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, здійснюється відповідно до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінсоцполітики України від 19.09.2006 року №345, зареєстрованої в Мінюсті України 06.10.2006 року за №1098/12972.

Так відповідно до 5.1 Інструкції, надання соціальної допомоги припиняється та поновлюється у випадках, передбачених відповідними нормативно-правовими актами, а також згідно із заявою отримувача допомоги. П.5.2 - Рішення про припинення чи поновлення виплати соціальної допомоги оформлюється протоколом та затверджується підписом начальника Управління або іншої особи, якій надано таке право, датою та скріплюється печаткою Управління на протоколі.

Як вбачається з вимог наведених актів, припинення виплат та зняття з обліку має місце, як у випадку за волевиявленням отримувача такої виплати, так і у певних випадках, коли встановлено певні факти, що не відповідають фактичній суті (недостовірні відомості) призначеної компенсації.

В даному випадку - встановлення факту не здійснення постійного догляду за особою, якій надаються соціальні послуги.

За таких обставин управління праці та соціального захисту населення, отримавши достовірні відомості про перебування позивача за межами держави, що зумовлює невиконання обов`язку по наданню постійного догляду, правомірно припинило виплату компенсації та закрило рахунок.

Відсутність у прийнятому розпорядженні посилань на норму права, якою врегульовано питання припинення виплати, не є правовою підставою для визнання розпорядження протиправним та його скасування.

Що стосується висновків суду про застосування відповідачем матеріального закону, яким правовідносини, що виникли, не регулюються, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що покликання УПСЗН на Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 року № 250 має місце у листі-відповіді Новоград-Волинської РДА №2983/03 від 22.11.2019 на запит адвоката Купця Л.П. і стосується переплати виплат допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_4 , і не стосується питання припинення виплат позивачу, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Уданій справі, суд першої інстанції за результатами її розгляду , прийняв рішення, врахувавши лише позицію позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів, неправильно застосував норми матеріального права, і як наслідок, ухвалив рішення, яке не відповідає закону, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 30 вересня 2019 року та зобов`язання поновлення виплат та відкриття рахунку, - в і д м о в и т и.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 вересня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.