Справа № 600/771/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/771/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Кіщук О.І., представника позивача Пославського В.С., представника відповідача Драган О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування винесеного Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкового повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року №000043.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з огляду на те, що за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2019 року у справі №723/2881/19, винесеному по кримінальному провадженню №00000046, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 Кримінального кодексу України, та призначено міру покарання у виді штрафу в розмірі 64600,00 грн. Поряд з цим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення також винесене на підставі матеріалів кримінального провадження №00000046. Тобто, за одне і теж правопорушення позивача двічі притягнуто до відповідальності, що, на його думку, суперечить статті 61 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини. Також позивач не погоджується із сумою застосованої штрафної санкції, стверджуючи, що під час обшуку було вилучено 11 літрів рідини з запахом спирту.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строк для подання заяв по суті справи; витребувано докази.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про законність податкового повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року №000043. Посилаючись на положення Податкового кодексу України, вказав про безпідставність доводів позивача про притягнення його до відповідальності за одне і те ж правопорушення. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, зазначивши у ньому про безпідставність доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, що не спростовує позицію позивача, викладену у позовній заяві.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення щодо спірних відносин, заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні, надавши пояснення щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та визнавалась її сторонами те, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який займається роздрібною торгівлею та здійснює свою діяльність у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

28 лютого 2019 року у вказаному магазині проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського району м. Чернівці від 19 лютого 2019 року в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011 від 24 січня 2019 року.

Під час обшуку було виявлено 7 пачок тютюнових виробів марки «Марвел» без марок акцизного податку, 1 пачка тютюнових виробів марки «Марвел» (червоні) без марки акцизного податку, 10 пачок тютюнових виробів марки «Ашима» без марок акцизного податку, пляшки пластикові, заповнені рідиною з запахом спирту об`ємом 1 літр, 1 тетра-пакет об`ємом 10 літрів, заповнений рідиною з запахом спирту.

Згідно змісту висновку експерта від 31 травня 2019 року №314-Х надані на дослідження рідини в скляній банці та в пляшці з полімерного матеріалу місткістю 1,0 л містять у своєму складі етиловий спирт, тобто є спиртовмісними рідинами; надана на дослідження рідина в пляшці з полімерного матеріалу місткістю 0,5 л містить у своєму складі етиловий спирт, тобто є спиртовмісною рідиною; надана на дослідження рідина в пляшці з полімерного матеріалу місткістю 1,5 л містить у своєму складі етиловий спирт, тобто є спиртовмісною рідиною; надана на дослідження рідина в пляшці з полімерного матеріалу місткістю 0,5 л містить у своєму складі етиловий спирт, тобто є спиртовмісною рідиною; надані на дослідження рідини виготовлені імовірно не промисловим способом; надані на дослідження рідини за органолептичними показниками та фізико-хімічним показником міцності (вміст етилового спирту) не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови».

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2019 року у справі №723/2881/19, який набрав законної сили 28 серпня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 204 ч. 1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цієї метою, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Згідно з резолютивною частиною вироку затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 05 липня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором відділу нагляду прокуратури Чернівецької області. ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч.1 КК України та призначено йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 64 600 грн.

30 серпня 2019 року старшим слідчим з ОВС 1-го відділу ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області направлено начальнику управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Чернівецькій області завірені копії протоколу обшуку та висновку експерта у кримінальному провадженні №00000046 від 14 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України відносно ФОП ОСОБА_1 для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

19 лютого 2020 року ГУ ДПС у Чернівецькій області на підставі матеріалів СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області (кримінальне провадження №00000046 від 14 червня 2019 року) прийнято податкове повідомлення-рішення №000043 форми «С», згідно якого у зв`язку із встановленням порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року в частині зберігання, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв, на підставі абзацу 19 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року до ОСОБА_2 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 27600,00 грн.

Листом від 19 лютого 2020 року за вих.№1410/ФОП/24-13-32-01 вказане податкове повідомлення-рішення направлено на адресу позивача.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачем подавалася скарга до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року №000043.

Рішенням Державної податкової служби України від 24 квітня 2020 року №14431/6/99-00-08-05-06-06 податкове повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року №000043 залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

За таких обставин ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується із рішенням відповідача про застосування до нього фінансових санкцій у вигляді штрафу на суму 27600,00 грн на підставі абзацу 19 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі- Закон №481/95-ВР) за зберігання та реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв.

При цьому згідно змісту позову та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень, ОСОБА_2 не заперечує факт вчинення ним указаного вище порушення законодавства. Натомість вказує, що вироком суду, який набрав законної сили, його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 Кримінального кодексу України, та призначено міру покарання у виді штрафу в розмірі 64600,00 грн.

На думку позивача, за одне і теж правопорушення, що виразилось у зберіганні й реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв, його безпідставно двічі притягнуто до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У зв`язку з такими доводами позивача, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 109 Податкового кодексу України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно статті 112 Податкового кодексу України притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Згідно абзацу 19 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, до платника податків може бути застосовано різні види юридичної відповідальності, при цьому застосування до такого платника податків фінансової відповідальності у вигляді штрафу не звільняє його від кримінальної відповідальності і навпаки. Суб`єктами ж порушень, наведених у частині другій статті 17 Закону №481/95-ВР, є виключно суб`єкти господарювання, зокрема, громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, які регулюють спірні відносини, викладеними у постанові від 20 серпня 2019 року у справі №824/406/18-а, які суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, кримінальна відповідальність та фінансова не є юридичною відповідальністю одного виду, а тому посилання позивача в обґрунтування заявлених вимог як на положення статті 61 Конституції України, так і на позиції Європейського суду з прав людини - помилкові.

Оскільки в даному випадку позивач є фізичною особою-підприємцем, який вчинив порушення Закону №481/95-ВР, що виразилось у зберіганні та реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв (це позивачем фактично визнавалось та підтверджується обставинами, викладеними у вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2019 року у справі №723/2881/19, який набрав законної сили), то суд приходить до висновку про правомірність притягнення контролюючим органом позивача як суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності у вигляді штрафу на підставі абзацу 19 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

З огляду на викладене, суд відхиляє наведені вище доводи позивача.

Поряд з цим в обґрунтування позову вказано про незгоду із сумою застосованої штрафної санкції. При цьому позивач стверджував, що під час обшуку у нього було вилучено лише 11 літрів рідини з запахом спирту.

Так, згідно наявного у справі протоколу обшуку від 28 лютого 2019 року (копія якого відповідає оригіналу, оглянутого судом в матеріалах кримінальної справи №723/2881/19, провадження №1-кп/723/3387/19), проведено обшук у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1 . Під час обшуку виявлено 7 пачок тютюнових виробів марки «Марвел» без марок акцизного податку, 1 пачка тютюнових виробів марки «Марвел» (червоні) без марки акцизного податку, 10 пачок тютюнових виробів марки «Ашима» без марок акцизного податку, пляшки пластикові, заповнені рідиною з запахом спирту об`ємом 1 літр, 1 тетра-пакет об`ємом 10 літрів, заповнений рідиною з запахом спирту.

За таких обставин, а також враховуючи зміст висновку експерта від 31 травня 2019 року №314-Х, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про виявлення у нього на зберіганні лише 11 літрів фальсифікованих алкогольних напоїв.

При цьому твердження відповідача про наявність саме у позивача 230 літрів фальсифікованих алкогольних напоїв (23 мішка бег ін бокси по 10 літрів), з чого контролюючий орган виходив при нарахуванні штрафу, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами та спростовуються змістом протоколу обшуку від 28 лютого 2019 року.

Поряд з цим суд звертає увагу і на те, що у вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2019 року у справі №723/2881/19 як в описовій його частині, так і в переліку речових доказів по справі не зазначено, що саме у ОСОБА_1 було вилучено 23 мішка бег ін бокси з краниками червоного кольору, кожен з яких вміщує рідину ємністю 10 літрів.

Оглянутий судом у судовому засіданні оригінал матеріалів кримінальної справи №723/2881/19 (провадження №1-кп/723/3387/19) не містить доказів виявлення саме у ОСОБА_1 23 мішка бег ін бокси з краниками червоного кольору, кожен з яких вміщує рідину ємністю 10 літрів, про які зазначено як одні із речових доказів по справі.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставним врахування відповідачем при розрахунку суми штрафу, застосованого до позивача, саме 230 літрів (23мішка х 10 літрів) фальсифікованих алкогольних напоїв.

Згідно обставин, встановлених у вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2019 року у справі №723/2881/19, які суд враховує відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, та відносно яких не заперечував позивач, фальсифіковані алкогольні напої ОСОБА_1 збував за ціною 30 грн за 0,5 л.

Відтак, 1 літр фальсифікованих алкогольних напоїв позивач збував за ціною 60 грн (30 грн / 0,5 л), а тому 200 відсотків вартості товару становить 1320,00 грн (60 грн х 11 літрів х 200%).

Водночас, оскільки згідно абзацу 19 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосована сума штрафу не може бути менше 17000 гривень, то саме указану суму має сплатити позивач як суб`єкт господарювання за зберігання, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми «С» від 19 лютого 2020 року №000043 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу на суму 10600,00 грн із залишенням до сплати штраф у сумі 17000,00 грн (27600,00 грн - 17000,00 грн).

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач частково довів обґрунтованість заявлених вимог, а саме: щодо неправильної суми штрафу, визначеної в оскаржуваному рішенні.

Водночас відповідач довів наявність фактичних підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі абзацу 19 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявної у справі квитанції позивачем при звернені до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Оскільки заявлено позовні вимоги майнового характеру на суму 27600,00 грн, а позов підлягає задоволенню частково на суму 10600,00 грн (27600,00 грн - 17000,00 грн), тобто на 38,4% від заявлених вимог (10600,00 грн х 100% / 27600,00 грн), то стягненню з відповідача-суб`єкта владних повноважень, який не здійснював судових витрат у цій справі, на користь позивача підлягає 322,86 грн (840,80 грн х 38,4% / 100%).

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 19 лютого 2020 року №000043 в частині застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу на суму 10600 (десять тисяч шістсот) грн 00 коп, залишивши до сплати штраф у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 322 (триста двадцять дві) грн 86 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, 58013).

Суддя О.П. Лелюк