Справа № 160/7869/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року Справа № 160/7869/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапромекологія" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 262 Кодексу адміністративного України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо.
Суд звертає увагу на те, що вказаним законом доповнено розділ VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Враховуючи наведене, судом продовжено розгляд справи до 02.10.2020 року з метою надання належної оцінки поданим документам.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.06.2015 відкрито провадження за касаційною скаргою ТОВ Мегапромекологія. За результатами касаційного перегляду, постановою Верховного Суду від 18.04.2019 касаційну скаргу ТОВ Мегапромекологія залишено без задоволення.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2016 року у справі №804/5658/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року, позов Нікопольської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ТОВ Мегапромекологія про стягнення податкового боргу, задоволено. Стягнуто з рахунків ТОВ Мегапромекологія у банках, обслуговуючих цього платника податків, на користь бюджету кошти в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у сумі 1 745 550,11грн.
На виконання постанови від 04.11.2016 року у справі №804/5658/16, 26.10.2017 року видано виконавчий лист.
Марганецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 22.12.2017 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55438171 про примусове виконання виконавчого листа №804/5658/16 від 26.10.2017 року.
Проте, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі №804/5658/16 виконавчий лист, виданий 26.10.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/5658/16, визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення податкового боргу з податку на прибуток в сумі 1 570 995,00 гривень.
Вказане судове рішення ґрунтується на тому, що 19.09.2016 року ТОВ Мегапромекологія подало декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, в якій задекларовано суму бюджетного відшкодування 1 570 995,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, а саме податку на прибуток, проте податковий орган дійшов протиправного висновку про неможливість такого зарахування, у зв`язку з чим прийняв протиправне податкове повідомлення-рішення. Постанова у справі №804/7791/16 набрала законної сили 04.05.2017 року, на виконання якої 30.01.2018 року видано виконавчий лист.
Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області постановою від 02.03.2018 року відкрито виконавче провадження №55904143, щодо виконання виконавчого листа у справі №804/7791/16.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обов`язок контролюючого органу зарахувати суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 570 995,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток приватних підприємств є обставиною, яка не потребує доказуванню в даному адміністративному процесі.
Таким чином, спірним в даному адміністративному процесі являється правомірність застосування до позивача штрафної санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню, яке на дату, яка визначена контролюючим органом як граничний термін сплати, оскаржувалось в судовому порядку.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.
За змістом п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником податків відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Наказом Міністерства доходів і зборів від 05.12.2013 №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (чинний до червня 2016 року), яким було передбачено, що нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства.
На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Оскаржується в судовому порядку).
У разі внесення вказаної інформації:
до настання граничного строку сплати/зменшення - відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;
після настання граничного строку сплати/зменшення - в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження ухвали суду про порушення провадження у справі.
Таким чином, аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок позивача щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом (граничний термін сплати), виникає виключно після набуття такого податкового зобов`язання статусу узгодженого.
Таким чином, дата 29.12.2015 року не може вважатись датою граничного терміну сплати податкового зобов`язання, за несвоєчасність сплати якого контролюючим органом нараховано штрафну санкцію, яка є предметом оскарження в даному адміністративному процесі.
Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов`язання передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання. Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.
Тобто, правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті саме узгодженого грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається залежно від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).
Проте, оскільки станом на визначений відповідачем граничний термін сплати (29.12.2015 року) грошового зобов`язання, у позивача не виникало обов`язку щодо його сплати, (оскаржувалось в судовому порядку), через те, що було не узгодженим, то у контролюючого органу, в свою чергу, не було підстав, для застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату.
До того ж, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Керуючись ст.ст.77, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна