Справа № 420/916/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/916/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: Пудлінська, Л.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію,-

ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року;

стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року в сумі 166810,90 грн.;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, а саме порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/916/20 о 10:30:24 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ч.5 ст.262 КАС України.

10.03.2020 року за вх.№10749/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за вх.№10754/20 заява про призначення судової експертизи, за вх.№10769/20 заява про об`єднання справ, а за вх.№10751/20 заява про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

11.03.2020 року за вх.№11208/20 від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.04.2020 року.

20.03.2020 року за вх.№12817/20 від позивача надійшла відповідь на відзив.

06.04.2020 року за вх.№14176/20 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року провадження у справі №420/916/20 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

03.06.2020 року за вх.№21198/20 від позивача повторно надійшла відповідь на відзив.

11.06.2020 року за вх.№22365/20 від представника відповідача повторно надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року провадження у справі №420/916/20 поновлено, призначено підготовче засідання на 12.08.2020 року, яке було відкладено на 02.09.2020 року.

20.03.2020 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року викласти у наступній редакції: «Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року».

03.04.2020 року за вх.№14559/20 від позивача надійшла заява, згідно якої він відмовився від частини позовних вимог у зв`язку з їх передчасністю, а саме про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, а саме порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року та про подачу звіту про виконання судового рішення.

03.06.2020 року за вх.№21199/20 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої він просив позовну вимогу про стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року в сумі 166810,90 грн. викласти у наступній редакції: «Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 166810,90 грн. з урахуванням відрахувань».

Таким чином, в остаточній редакції позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року;

стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 166810,90 грн. з урахуванням відрахувань.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.09.2020 року.

У судовому засіданні для підготовки сторін до судових дебатів судом було оголошено перерву до 22.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог та у відповіді на відзив (вх.№21198/20 від 03.06.2020 року) позивач зазначив, що у період проходження ним військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Позивачем було подано заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням надати розрахунок виплачених сум індексації, з яких позивачем і встановлено факт невиплати суми індексації грошового забезпечення у встановленому законодавством розмірі. Це слугувало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

10.03.2020р. за вх.№10749/20 до суду від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, а 11.06.2020 року за вх.№22365/20 заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. На підставі наданих Департаментом фінансів Міністерства оборони України роз`яснень відповідачем зупинено виплату індексації грошового забезпечення до окремого розпорядження. Спричинено це також відсутністю встановленого механізму реалізації права осіб на отримання сум індексації грошового забезпечення. З урахуванням зазначеного, у Військової частини НОМЕР_2 наявні законодавчі підстави для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення.

У судове засідання 22.09.2020 року прибув представник відповідача, який заперечував проти задоволення позову. 12.08.2020 року за вх.№ЕП/12327/20 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 29.09.2014 року.

05.11.2019 року позивач звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 про нарахування йому та виплату індексації грошового забезпечення та отримання довідки про розмір нарахованої та виплаченої суми індексації грошового забезпечення (а.с.9), у відповідь на що отримав лист (а.с.10) яким повідомлено, що помічником командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово-економічної роботи начальником служби були проведені відповідні розрахунки, які складають станом на жовтень 2019 року 1578,96 грн. Також позивачу надано Довідку про додаткові види грошового забезпечення (а.с.17) та відомості щодо сум індексації, фактично виплачених з грудня 2015 року (а.с.18).

Вважаючи виплату сум індексації не в повному обсязі військовою частиною НОМЕР_2 протиправною, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом із вимогою стягнути суму індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 3 вказаної статті Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

В силу приписів статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За змістом положень частини першої статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 4 Закону № 1282-XII, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2, 6 ст. 5 Закону № 1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно зі п. 4 Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Положеннями пункту 5 Порядку визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що заробітна плата підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для підтримки населення в умовах зростання цін. Право на індексацію виникає тоді, коли індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком перевищить поріг індексації в 103%. У свою чергу обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації покладається на всі державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності.

Базовим вважається місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати. Індекс споживчих цін наростаючим підсумком починає розраховуватися у місяці, наступному за базовим (крім місяця прийняття на роботу).

Оцінюючи доводи сторін, суд не погоджується із позицією Військової частини щодо правомірності невиплати грошового забезпечення з підстав наявності окремих розпоряджень. Як зазначає сам відповідач у відзиві на позов, спеціальними нормами, які регулюють порядок нарахування та виплати грошового забезпечення особам, які проходять військову, визначено таке право військовослужбовців.

Суд зазначає, що наявність роз`яснення структурного підрозділу Міністерства оборони України не може мати правових наслідків для особи за умови, якщо нормативно-правовий акт встановлює наявність у військовослужбовця відповідного права на отримання сум індексації.

Це також кореспондується із положеннями ст.43 Конституції України, яка забезпечує кожному належну оплату праці з урахуванням особливостей, встановлених чинним законодавством. Крім цього, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» не визначає перелік осіб, які не мають права на отримання сум індексації грошового доходу. Лише стаття 4 вказаного Закону визначає випадки та обставини, за умови наявності яких індексація може бути проведена. При цьому, відповідачем не доведено відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у січні 2016 року - лютому 2018 року.

Доводи відповідача про те, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах фінансових ресурсів бюджету на відповідний рік, передбачений на ці цілі, суд відхиляє, оскільки вони не відповідають нормам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку, зокрема п. 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Суд зазначає, що згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23 лютого 2006 року, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.

Згідно розрахунку індексації грошового забезпечення, наданого позивачем із заявою від 20.03.2020 року (вх.№12816/20, а.с.98-101) сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 166810,90 грн. Обґрунтованість цього розрахунку, складеного за допомогою економіста, відповідачем не спростована.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року в сумі 166810,90 грн., оскільки цим буде унеможливлена необхідність ініціювання позивачем нового судового спору.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд відхиляє аргументи відповідача, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, погоджуючись із доводами позивача стосовно ефективності обраного ним способу захисту та правильності розрахунку індексації грошового забезпечення, а також необхідності визначення конкретної суми індексації у рішенні суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

При поданні даного позову судовий збір позивачем не сплачувався, тому судові витрати не розподіляються між сторонами.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.11.2019 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 166810,90 грн. з урахуванням відрахувань.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.10.2020 року.

Суддя М.М. Аракелян