Справа № 320/5173/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року № 320/5173/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області по перерахунку належної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без урахування його бажання отримувати пенсію в розмірі обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплачувати належну ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, по формулі: П=80% х 5 х Зп (мін), де П- розмір пенсії, Зп (мін) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом війни ІІ групи, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач вважає, що він має право на перерахунок пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із відповідною заявою про перерахунок призначеної пенсії, однак пенсійний орган протиправно, на думку позивача, відмовив йому у цьому.

Позивач стверджує, що відповідач протиправно не застосовує до нього первісну редакцію статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла до 05.10.2006, і не розраховує належну йому пенсію по інвалідності в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент розрахунку, як це було до 05.10.2006, так як закон не має зворотної сили в часі і не може скасувати або обмежити вже існуючі у права позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача в письмовому відзиві поданому до суду позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити з задоволенні позову з тих підстав, що положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть регулювати питання призначення пенсії іншим особам, ніж військовослужбовцям. Зокрема, це визначено рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019, де зазначено, що військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку мають різний рівень соціального забезпечення.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області 20.09.1995.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням (категорія 1) серії НОМЕР_2 від 21.05.2013 та вкладкою до нього №001138т.

Позивач має статус інваліда війни другої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 02.05.2019, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК Серії АВ №1043623 від 11.04.2019, позивачу з 09.04.2019 присвоєна довічно друга група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки Інституту проблем безпеки атомних електростанцій Національної академії наук України форми 122 від 14.02.2013 №17, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, у період з 14.05.1988 по 22.03.1989.

Згідно довідок Інституту проблем безпеки атомних електростанцій від 14.02.2013 №47 та №46 позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії безпосередньо на об`єкті "Укриття" Чорнобильської АЕС (третя зона небезпеки) у період з 14.05.1988 по 22.03.1989, отримана доза зовнішнього гамма - випромінювання 14,1 бер-рентген.

Факт виконання робіт позивачем у зоні відчуження у період з 14.05.1988 по 22.03.1989 підтверджується також маршрутним листом від 21.05.2014 №69, згідно з яким позивач здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі організації Комплексна експедиція при ІПБ АЕС ім. І.В. Курчатова.

У лютому 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення, зокрема, перерахунку належної йому пенсії по інвалідності відповідно до його бажання отримувати пенсію в розмірі обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Листом від 24.03.2020 б/н Головне управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з тих підстав, що відповідно до довідки МСЕК його захворювання не пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Суд звертає увагу, що визначення розміру пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на час виникнення спірних правовідносин передбачене частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакції, що діє з 01.10.2017).

Стаття 59 Закону №796-ХІІ має назву Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 59 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону, що діє з 01.10.2017) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Частина третя статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакції, що діяла до 01.10.2017) визначала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

З огляду на назву та зміст статті 59 Закону №796-ХІІ вона регулює питання призначення та обчислення пенсій військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Питання обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто осіб, що не є військовослужбовцями, врегульований вказаними вище нормами статті 54 Закону №796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі №3-14/2019 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ. Контекст мотивів вказаного Рішення стосується урівняння права на отримання пенсії, розрахованої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, військовослужбовців дійсної строкової служби з військовозобов`язаними, призваними на військові збори для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» з 26 квітня 2019 року.

З цього приводу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17.07.2019 у справі №826/14077/18, у подібних правовідносинах щодо наявності в особи з інвалідністю, отриманою внаслідок ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, призваної на військові збори, права на перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ.

Верховний Суд зазначив, що до 25.04.2019 право на перерахунок пенсії з інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, мали військовослужбовці строкової служби, а з 25.04.2019 право на такий перерахунок мають військовослужбовці незалежно від виду служби. З прийняттям Конституційним Судом України вказаного рішення з 25.04.2019 право на перерахунок пенсії виникло у осіб, призваних військоматами на спеціальні військові збори.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , працюючи в Комплексній експедиції при ІПБ АЕС ім. І.В. Курчатова на посаді водія третього класу, у період з 14.05.1988 по 22.05.1989, приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії безпосередньо на об`єкті "Укриття" Чорнобильської АЕС (третя зона небезпеки), а тому не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.

Жодних доказів, які б підтверджували належність позивача до військовослужбовців, позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів позовної заяви про те, що відповідач протиправно не застосовує до нього положення ст. 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає, що вказані підстави позову не узгоджуються зі змістом позовних вимог, в яких позивач просить зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня поточного року, що передбачено статтею 59 Закону №796-ХІІ.

Суд також враховує, що стаття 57 Закону № 796-ХІІ визначає пільги по обчисленню середньомісячного заробітку. Позивачем не надано до суду доказів того, що він звертався до відповідача щодо обчислення своєї пенсії згідно ст. 57 Закону № 796-ХІІ, щодо застосування/незастосування вказаних положень для обрахунку пенсії позивача, тощо.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.