Справа № 503/898/20
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/898/20
Провадження № 2-а/503/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцького Сергія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії інспектора Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцького Сергія Володимировича протиправними, постанову серії ЕАМ № 2676060 від 12.06.2020 про накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження по адміністративній справі відносно нього за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити. В обґрунтування поданого позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що 12.06.2020 року інспектор Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцький С.В. притягнув його до адміністративної відповідальності винесенням постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, внаслідок порушення ним пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме порушення 12.06.2020 близько 17.44 години правил проїзду перехресть рівнозначних доріг за адресою: м. Кодима, вул. Промислова, 16. Однак, позивач з даною постановою незгодний, оскільки вважає, що з його сторони не було вчинено жодного порушення ПДР України так як виконував лівий поворот коли до транспортного засобу, який рухався по головній дорозі, була відстань близько 45-50 метрів, що дозволяло йому закінчити виконуваний маневр не створюючи перешкоди, про що в усній формі зазначав, що в свою чергу підтверджується відеозаписом з відео реєстратора відповідача. При цьому, внаслідок обмеженої оглядності на згаданій ділянці дороги внаслідок наявності на узбіччі рослинності швидкість його руху була близько 5 км/г. Також позивач зазначає, що в його присутності 12.06.2020 не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим йому не були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Враховуючи вище викладене позивач вважає, що не було підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки не було самого порушення ним пункту 16.11 ПДР України.

Відповідач - інспектор Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцький С.В. відзиву на позовну заяву (відзиву), із викладенням в ньому своїх заперечень проти позову, не подав в строк, передбачений ч.5 ст. 162 КАС України та встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження від 02.09.2020, яка була вручена відповідачу безпосередньо в суді 15.09.2020 під відповідну розписку (а.с.19). При цьому, до судового засідання відповідач не повідомив суду причини ненадання ним відзиву, зокрема їх поважність. Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заяви, клопотання від учасників справи (сторін) до суду не надходили. Надіслані учасникам справи копії ухвали про відкриття провадження у справі отримані безпосередньо в суді під відповідні розписки позивачем 08.09.2020 (а.с.17), а відповідачем разом із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів (а.с.20), інші процесуальні дії у справі не здійснювались.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129 КАС України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах» , а саме шляхом вручення повістки безпосередньо в суді 08.09.2020 під відповідну розписку (а.с.17) та отримання 09.09.2020 текстового повідомлення з використанням мобільного зв`язку на номер телефону, зазначений позивачем у письмовій заяві від 22.06.2020 (а.с.12), що підтверджене відповідною довідкою (а.с.18). Неявка позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки його явка не була визнана судом обов`язковою.

Відповідач - інспектор Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцький С.В. в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, а саме шляхом вручення повістки безпосередньо в суді 15.09.2020 під відповідну розписку (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно пункту 1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

12.06.2020 року інспектором Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцьким С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАМ № 2676060, згідно змісту якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП , із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

При цьому, згідно змісту пункту 6 згаданої постанови зазначено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги знаку надати дорогу, чим порушив п. 16.14. ПДР - Порушення водієм правил проїзду перехресть рівнозначних доріг. В подальшому вказаний пункт 16.14. ПДР був виправлений у рукописний спосіб на пункт 16.11. ПДР.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно пункту 16.11. ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В свою чергу пункт 16.14. ПДР України передбачає, що якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.

Згідно змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 не заперечує ту обставину, що оскаржувана постанова винесена відповідачем саме з посиланням на вимоги пункту 16.11. ПДР України

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, п.1 ч.2 ст. 255 КУпАП визначає уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, відповідач був зобов`язаний довести те, що позивачем дійсно було порушено відповідне положення Правил дорожнього руху України за яке передбачено адміністративну відповідальність.

Судом у відповідності до положень ст. 79, 162, 171 ч.9 п.8, 175 КАС України було роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та наявні у нього докази. Відповідач таким правом не скористався, відзив не подав.

Відповідно до положень другого речення ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Із оскаржуваної постанови не вбачається, на яких доказах вона ґрунтується, а відповідач доказів у порядку ст. 77 КАС України суду не надав.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Таким чином, беручи до уваги зміст статті 77 КАС України, відсутність доказів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, у зв`язку з чим пред`явлений позивачем позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що є підставою передбаченою п.1 ст. 247 КУпАП.

В свою чергу позовна вимога позивача щодо визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою, оскільки ч.3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином законодавцем чітко визначено повноваження суду щодо рішень, які приймаються за результатами розгляду адміністративних справ даної категорії, водночас із цим вимога заявлена позивачем щодо визнання дій відповідача протиправними виходить за межі передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою, що визначає особливості провадження у адміністративних справах даної категорії. Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем в позовній заяві не конкретизовано які саме дії відповідача просить визнати протиправними. Тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги за її необґрунтованістю.

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцького Сергія Володимировича постанову Серії ЕАМ № 2676060 від 12.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні вимог позивача щодо визнання дій інспектора Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Тарнаруцького Сергія Володимировича протиправними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Вороненко