Справа № 640/9835/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9835/19 Суддя першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника відповідача: - Берези Я.О.,

представника третьої особи: - Ільчука В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про визнання протиправними дій та скасування направлення, наказу, акту, постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа - Державна служба України з питань праці про визнання протиправними дій та скасування направлення, наказу, акту, постанови, в якому просив:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Київській області щодо ініціювання та проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166) у період із 08.03.2019 року по 21.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Вернадського, 59/2 здійснені в супереч вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення подібних дій;

- визнати протиправним та скасувати направлення Головного управління Держпраці у Київській області на проведення інспекційного відвідування від 06.02.2019 року щодо проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166);

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області від 04.02.2019 року №669 в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166);

- визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 у розмірі 4173,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 у розмірі 333840,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171 у розмірі 4173,00 грн. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року провадження у справі №640/9835/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа Державна служба України з питань праці в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ - закрито.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року повністю та прийняти нову постанову про задоволення вимог позовної заяви в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

17 серпня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 29460, від Головного управління Держпраці у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Меркурій» без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

26 серпня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30918, від Державної служби України з питань праці надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого третя особа вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

28 вересня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 36170, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» Кухарчук А.Ю. подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із пребуванням даного представника на самоізоляції.

В силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Держпраці у Київській області частково виконано покладений на нього обов`язок і доведено належними та допустимими доказами правомірність винесених ним наказу від 04.02.2019 року №669 та направлення від 06.02.2019 року на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Меркурій», а також постанов про накладення штрафу на ТОВ «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 та від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171, винесених згідно висновків акту від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ, складеного за результатами інспекційного відвідування позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції,з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у період з 08.02.2019 року по 11.02.2019 року Головне управління держпраці у Київській області на підставі направлення № 321 на проведення інспекційного відвідування від 08.02.2019 року, виданого на підставі наказу від 04.02.2019 року № 669, ініціювало проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» ().

За результатами проведеного інспекційного відвідування було скаладено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю 3 КВ 321/1639/АВ від 11.02.2019 року.

На підставі вищевказаного Акту відповідачем винесено:

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 у розмірі 4173,00 грн.;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 у розмірі 333840,00 грн.;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171 у розмірі 4173,00 грн. Вважаючи вищезазначене направлення, наказ на проведення перевірки, Акт перевірки та винесені на його основі постанови про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, враховуючи висновки Верховного Суду у зразкових справах, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначені статтею 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V (далі - Закон №877- V).

Зокрема, згідно положень частини четвертої вказаної статті Закону №877-V, виключно законами встановлюються: спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Підстави для здійснення позапланових заходів наведені у частині першій статті 6 Закону №877-V.

Водночас, частиною другою даної статті Закону №877-V передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина перша статті 7 Закону №877-V).

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (частина друга статті 7 Закону №877-V).

В частині третій статті 7 Закону №877-V зазначено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, у тому числі, форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо), а також підстави для здійснення заходу та предмет здійснення заходу.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі за текстом - Порядок № 295).

Як вірно зазначено апелянтом, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26.04.2017 р. № 295 визнано нечинною.

За змістом частини другою статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26.04.2017 №295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто з 14.05.2019 року, тобто інспекційне відвідування проведено відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, яка на час перевірки була чинною, а отже підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно п.4 Порядку №295, форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Положеннями пункту 5 Порядку №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ ГУ Держпраці у Київській області від 04.02.2019 року №669 про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Меркурій» з 08.02.2019 року по 21.02.2019 року винесено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 р. №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 р. №1986-IV, статті 259 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.07.2007 р. №877, постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 р. №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №929, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 р. №1338, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби з питань праці від 03.08.2018 р. №84, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

За приписами пункту 1 та пункту 2 статті 12 Конвенції МОП №81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право, у тому числі: безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та: здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

За пунктом "с" статті 15 Конвенції МОП №81 з урахуванням винятків, які можуть бути передбачені національним законодавством, інспекторам праці слід вважати абсолютно конфіденційним джерело будь-якої скарги, доведеної до їхнього відома, на недоліки або порушення правових норм і утримуватися від повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що інспекційне відвідування було проведене у зв`язку з отриманням такої скарги.

Статтею 16 Конвенції МОП №81 передбачено, що інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.03.2018 року по справі №697/2073/17 (провадження №К/9901/2769/18) зазначив, що у частині п`ятій статті 2 Закону №877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина перша статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що проведення відповідачем інспекційного відвідування ТОВ «Меркурій» було здійснене за відсутності на те відповідних підстав, передбачених частиною першою статті 6 Закону №877-V, оскільки в наказі ГУ Держпраці у Київській області від 04.02.2019 року №669 про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Меркурій» та направленні від 06.02.2019 року №321 на його проведення в якості підстави здійснення відповідного заходу вказано, зокрема, підпункт 3 пункту 5 Порядку №295. Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

З наведених норм законодавчих актів слідує, що уповноважені інспектори праці мають право проводити інспекційні відвідування суб`єктів господарювання на підставі звернення фізичних чи юридичних осіб щодо фактів використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

Доводи позивача щодо неповідомлення позивача про проведення позапланового заходу контролю, не можуть братися судом до уваги, позаяк це не передбачено вимогами закону.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, щодо порушення строків проведення інспекційного відвідування. Так, відповідно до п.10 Порядку № 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту інспекційного відвідування № КВ321/1639/АВ від 11.02.2019 року, інспекційне відвідування проводилось у період з 08.02.2019 року по 11.02.2019 року, враховуючи, що 08.02.2019 року є п`ятницею, інспекційне відвідування було проведено в строк - 2 робочих дні, як це було передбачено нормами, чинного, на час проведення заходу, законодавства.

Крім того, в межах спірних правовідносин, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18, відповідно до змісту якого «судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу, яка заявлена як самостійний предмет позову, судова палата зазначає наступне.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Київській області щодо ініціювання та проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166) у період із 08.03.2019 року по 21.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Вернадського, 59/2 здійснені в супереч вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» протиправними, визнання протиправним та скасування направлення Головного управління Держпраці у Київській області на проведення інспекційного відвідування від 06.02.2019 року щодо проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166); визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 04.02.2019 року №669 в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166).

Позивач разом з вимогою визнати дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Київській області щодо ініціювання та проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (ідентифікаційний код 30550166) у період із 08.03.2019 року по 21.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Вернадського, 59/2 здійснені в супереч вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» протиправними просив зобов`язати утриматися від вчинення подібних дій.

Однак, судовому захисту підлягає порушене право станом на час звернення до суду, а не в майбутньому, що, в свою чергу, виключає задоволення вимоги «утриматися від вчинення подібних дій». Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з проведенням інспекційного відвідування ТОВ «Меркурі»", ГУ Держпраці у Київській області було сформовано вимогу від 08.02.2019 року №321 про надання документів за період з 01.01.2018 року по 08.02.2019 року, а саме: довідки про реєстрацію в органах статистики; наказу про призначення керівника; особової картки форми П-2 керівника Товариства; колективного договору; правил внутрішнього трудового розпорядку; штатних розписів; особових справи всіх працівників Товариства (в т.ч. заяв, наказів про прийом на роботу, повідомлень ДФС; особових карток ф. П-2); посадових інструкцій працівників; книги обліку та руху трудових книжок; трудових книжок; розрахунково-платіжних відомостей та відомостей про виплату заробітної плати працівникам з датою такої виплати; табелів обліку використання робочого часу; наказів про звільнення працівників та відомостей на виплату їм розрахункових коштів; графіку відпусток; журналу з підписами працівників щодо проведеного інструктажу з охорони праці; копій договорів ЦПХ, які було укладено; інших документів (копій) на вимогу, в разі потреби; пояснень щодо ведення робіт, а також щодо кількості працівників (з прізвищами) залучених до роботи.

Примірник даної вимоги отримано директором ТОВ «Меркурій» 08.02.2019 року, про що міститься підпис останнього, а також відповідні відмітки свідчать про її часткове виконання 11.02.2019 року, що апелянтом в апеляційній скарзі не спростовано.

На переконання колегії суддів, отримання та часткове виконання позивачем вищевказаної вимоги відповідача про надання документів у зв`язку з проведенням інспекційного відвідування нівелює посилання позивача щодо того, що останній не був допущений до проведення інспекційного відвідування, що в свою чергу нівелює доводи позовної заяви в частині безпідставності та незаконності здійснюваного відповідачем заходу у відношенні ТОВ «Меркурій».

Втім, як зазначалось вище, пунктів 19 та 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно пунктів 27-29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509).

Згідно приписів пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідачем у відношенні позивача за оскаржуваними постановами застосовано штрафні санкції на загальну суму 342186,00 грн.

Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Положення пункту 6 Порядку №509 покладає цей обов`язок на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Відповідно до пункту 7 Порядку №509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.

З огляду на це, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Таке тлумачення пункту 6 Порядку №509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 12.06.2019 року по справі №813/3415/18 (провадження №К/9901/5962/19).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення ГУ Держпраці у Київській області від 27.02.2019 року №43/2/19/3260 про розгляд справи 05.03.2019 року про накладення штрафу на ТОВ "Меркурій" згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 531 надіслане відповідачем 28.02.2019 року та отримане позивачем лише 14.03.2019 року, а саме відправлення знаходилось у точці видачі/доставки з 01.03.2019 року.

Відповідно, відповідач не довів тієї обставини, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином.

Застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18, колегія суддів наголошує, що «платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу». Як встановлено вище, відповідачем порушено порядок прийняття спірних постанов про накладення штрафів, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає це достатньою підставою для скасування останніх.

Щодо суті виявлених порушень, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити наступне

Так, згідно опису виявлених порушень акту від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ встановлено порушення ТОВ «Меркурій»: частини першої, частини третьої статті 24, статті 29, частини першої статті 53, частини першої та другої статті 106 Кодексу законів про працю України у зв`язку з наступним.

У ході проведення виїзного інспекційного відвідування ТОВ «Меркурій» встановлено на робочому місці працівника - ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки касира. За відсутності під час огляду наданих документів підстав, які б підтверджували її офіційні трудові відносини з роботодавцем, посадовою особою відповідача в акті від 11.02.2019 №КВ321/1639/АВ зроблено висновок, що вказаний працівник в порушення статті 24 Кодексу законів про працю України працює на підприємстві неофіційно.

Також, зазначаючи про відсутність журналу реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, в акті вчинено запис про те, що працівники ТОВ "Меркурій" при прийнятті на роботу в порушення статті 29 Кодексу законів про працю України не були ознайомлені та проінструктовані з питань охорони праці в день виходу на роботу.

Згідно табелю обліку використання робочого часу, встановлено, що всі робітники ТОВ "Меркурій" ( ОСОБА_2 - продавець продовольчих товарів, ОСОБА_3 - зав підприємства роздрібної торгівлі, ОСОБА_4 - зав підприємства роздрібної торгівлі, ОСОБА_5 - головний бухгалтер, ОСОБА_6 - директор, ОСОБА_7 - зав підприємства роздрібної торгівлі, ОСОБА_8 - зав підприємства роздрібної торгівлі, ОСОБА_9 - продавець продовольчих товарів) в передсвятковий день 24.01.2018 в порушення вимог статей 53, 73, 106 Кодексу законів про працю України відпрацювали повний 8 годинний робочий день замість скороченого та отримали оплату по тарифній ставці звичайного робочого дня, що є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Щодо постанови ГУ Держпраці у Київській області від 05.03.2019 №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169, винесеної у зв`язку з порушенням ТОВ "Меркурій" положень статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допущення до роботи офіційно не оформленого працівника ОСОБА_1 , варто звернути увагу, що згідно розділу ІІ акту від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ факт даного порушення було зафіксовано на відео.

Утім, всупереч вимогам пункту 22 Порядку №295, відповідні матеріали відсутні в матеріалах справи, в самому акті від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 є відмітка про те, що процес відвідування ТОВ «Меркурій» фіксувався засобами відео-техніки, проте ані станом на дату розгляду справи у суді першої інстанції, ані станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем не надано таких доказів, що свідчить про протиправність винесення відповідачем постанови від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 про накладення штрафу на ТОВ "Меркурій" за порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України.

Щодо постанови ГУ Держпраці у Київській області від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170, винесеною у зв`язку з порушенням ТОВ "Меркурій" положень статей 53 та 106 Кодексу законів про працю України в частині недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці стосовно зазначених вище працівників, з акту від 11.02.2019 року №КВ321/1639/АВ вбачається, що дане порушення виявлене уповноваженою особою відповідача на підставі наданого позивачем табелю обліку використання робочого часу та відомості про виплату грошей.

Так, в акті ГУ Держпраці у Київській області від 11.02.2019 №КВ321/1639/АВ та постанові від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170, вказано, що згідно табелю обліку використаного робочого часу, всі робітники працювали у передсвятковий день, а саме - 24.01.2018 року, повний робочий день, а не скорочений, за що не було нараховано оплати за понаднормові, про що свідчить відомість про виплату заробітної плати.

Варто наголосити, що 24.01.2018 року не є святковий або передсвятковим днем, посилання відповідача на технічну описку, колегія суддів не бере до уваги, так як вказана дата про дубльована не тільки в Акті перевірки (який є не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні норм КАС України), а й у спірній постанові. Крім того, Акт інспекційного відвідування містить низку неточностей, а саме: останній не підписаний керівником підприємства, проте не містить запису інспектора про відмову керівника від підпису, позаяк не складено інспектором й Акту про відмову від допуску до перевірки, в той час як Акті міститься відмітка про те,що інспекційне відвідування не проводилось.

З огляду на вищевикладене, враховуючи процедурні порушення під час винесення спірних рішень, наявність значної кількості суперечностей в Акті перевірки, відсутність доказів, які б обґрунтовували прийняття певних спірних постанов, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позову в даній частині та визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 у розмірі 4173,00 грн.; від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 у розмірі 333840,00 грн.; від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171 у розмірі 4173,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до п.п.б п.4 ч.1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплаченого судового збору при зверненні до суду першої інстанції 8974,39 грн. та заявлено 7 позовних вимог, судом апеляційної інстанції задоволено три з них, у зв`язку з чим, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 3846,17 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог, також, відповідно до платіжного доручення № 8576 від 16.06.2020 року позивачем сплачено судовій збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 461,59 грн., у зв`язку з чим, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 5769,25 грн., всього у розмірі 9615,42 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - задовольнити частково.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 245, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій»- задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-169 у розмірі 4173,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-170 у розмірі 333840,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» від 05.03.2019 року №КВ321/1639/АВ/ТД/ФС-171 у розмірі 4173,00 грн. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурі»" (код: 30550166, адреса: 03142, м. Київ, бульв. Академіка Вернадського, буд. 59/2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (код: 39794214, адреса: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, буд. 10) судовий збір у розмірі 9615,42 грн. (д`евять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень сорок дві копійки).

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 29 вересня 2020 року.