Справа № 420/7359/19
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7359/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул.Канатна,буд.83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15-6723/13-19-СГ від 29.10.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.10.2019 року № 15-6723/13-19-СГ, яким відмовлено у наданні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Одеській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області;

судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу по даній справі стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться поруч із земельною ділянкою, яка має кадастровий номер: :01:003:0553, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області. Внаслідок розгляду клопотання позивача прийнято наказ № 15-6723/13-19-СГ від 29.10.2019р., яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. На переконання позивача, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню. Позивачем зазначено, що в наказі про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не зазначено яким саме вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законодавством порядку, не відповідає місце розташування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач. На законодавчому рівні не закріплено такої підстави відмови, як не віднесення бажаної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності та відсутність документів, що підтверджують повноваження представника.

При цьому позивач зазначає, що виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, діючим законодавством не передбачено права суб`єкта владних повноважень при розгляді питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність відступати від положень вказаної норми.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 262 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.02.2020р.

22.01.2020 року за вх.№2810/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що бажана до відведення земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності. За інформацією Відділу у Белградському районі головного управління Держгеокадастру в Одеській області бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель колективної власності КСП «Світанок». В Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю наявна інформація про реєстрацію та видачу на підставі рішення сесії Дмитрівської сільської ради народних депутатів від 26.06.1995 №2-ХХІІ державного акту серії ОД № 10 15.02.1996 КСП «Світанок». З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» 01.01.2019р. землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Відповідачем зазначено, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не розпоряджається бажаною позивачем до відведення земельною ділянкою, а тому позивачу надано обґрунтовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

22.01.2020 року за вх.№ЕП/621/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, провадження у справі №420/7359/19 поновлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року закрито підготовче засідання, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.09.2020 року.

Згідно ч.1 ст.205 КАСУ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду у порядку письмового провадження.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

23.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться поруч із земельною ділянкою, яка має кадастровий номер: :01:003:0553, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Белградського району Одеської області або мотивовану відмову в наданні вказаного дозволу. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, а також копія паспорту та ідентифікаційного номеру заявника, копія свідоцтва та ордеру на представництво інтересів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 15-6723/13-19-СГ від 29.10.2019р. відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки бажана для відведення земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, також, відсутні документи, що підтверджують повноваження представника.

У відповідь на запит, листом №ПІ-462/0-442/0/63-19 від 30.09.2019р., відповідачем повідомлено, що за інформацією, наданою Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області земельна ділянка загальною площею 75,22 га., яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527 та земельна ділянка загальною площею 43,11 га, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0554, :01:002:1214, :01:002:0609, :01:002:0596 розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарною сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки знаходяться в колективній власності КСП «Світанок» згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ОД від 15.02.1996р.

14.11.2019 року Дмитрівська сільська рада надала інформацію на адвокатський запит щодо спірної земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0554, 121438000:01:002:0596, :01:002:1214, :01:002:0609, загальною площею 70га, відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням пасовища. Дана земельна ділянка не перебуває у комунальної власності громади, земля не розпайовувалась, державний акт не оформлявся. Стосовно ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527, та :01:003:0368 відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даною земельною ділянкою розпоряджається Болградська районна державна адміністрація. Дана ділянка загальною площею 23 га кадастрового номера не має та перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма Дмитрівка».

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

При цьому, з огляду на зміст пп."в" ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 121 ЗК України передбачені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивач має право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара, однак за умови, якщо такого права він не використав раніше. При цьому, при зверненні до відповідного органу із клопотанням про надання такої земельної ділянки, позивач має надати відповідні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом О.М. Ковальчуком, від імені позивача до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області подано клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області або мотивовану відмову в наданні вказаного дозволу. Разом із заявою позивачем було подано: копію паспорта громадянина України та копію ідентифікаційного коду; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія свідоцтва та ордеру на представництво інтересів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 15-6723/13-19-СГ від 29.10.2019р. відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з підстав: згідно з наявними у Головному управлінні Держгеокадастру в Одеській області матеріалами бажана до відведення земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, також, відсутні документи, що підтверджують повноваження представника.

Разом з тим, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № ПІ-462/0-442/0/63-19 від 30.09.2019 року «Про надання інформації», за інформацією, наданою Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області земельна ділянка загальною площею 75,22 га, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527 та земельна ділянка загальною площею 43,11 га, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0554, :01:002:1214, :01:002:0609, :01:002:0596 розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки знаходяться в колективній власності КСП «Світанок», згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ОД від 15.02.1996 року.

За інформацією, наданою Дмитрівською сільською радою Болградьского району Одеської області (вих. №458 від 14.11.2019 року), про запитувану земельну ділянку яка межує з земельною ділянкою з кадастровими номерами :01:002:0554, :01:002:1214, :01:002:0609, :01:002:0596, та загальною площею 70 га відносяться до земель сільськогосподарського призначення пасовища. Дана земельна ділянка не перебуває у комунальній власності громадян, земля не розпайовувалась, державний акт не оформлявся. Стосовно ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527 та :001:003:0368 відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даною земельною ділянкою розпоряджається Болградська районна державна адміністрація. Дана ділянка загальною площею 23 га кадастрового номера не має та перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма Дмитрівка».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Дмитрівської сільської ради народних депутатів від 26 червня 1995 року № 2-ХХІІ, колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» було видано Державний акт на право колективної власності на землю на загальну площу 4589,8 га. Державний акт на право колективної власності на землю (серія ОД) зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №10 від 15 лютого 1996 року. На підставі згаданого Державного акту Одеським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою була розроблена Схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Світанок» (далі Схема). При виготовленні державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянами, на підставі розробленої землевпорядної документації, були одержані правовстановлюючі документи майже на всі земельні ділянки, які були розподілені між ними. Виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку проходило на підставі розпоряджень Болградської районної державної адміністрації про надання згоди на виготовлення технічної документації із, землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності громадян на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського і виробництва. Несформована земельна ділянка яка межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:0553 відноситься до земель колишньої колективної власності, які надавалися громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно матеріалів розподілу земельних часток (паїв), вона має належати певному володарю сертифікату на право на земельну частку (пай).

Таким чином, земельна ділянка, яка зазначена позивачем в клопотанні та позначена на земельній карті (графічний матеріал на бажану земельну ділянку) (а.с.13), входить до земель, які були передані у колективну власність КСП «Світанок».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року № 2498-VIII, розділ Х Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено п. 21 наступного змісту: Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. (ч.4 ст.122 Земельного кодексу України).

З огляду на встановлені судом обставини, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не є належним розпорядником земельної ділянки, щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства якої звертався представник позивача.

Стосовно доводів представника позивача, що надана Дмитрівською сільською радою інформація спростовує інформацію ГУ Держгеокадастру в Одеській області суд зазначає, що зазначена інформація свідчить про те, що Дмитрівською сільською радою не вчинено дій щодо реєстрації земельної ділянки, яка була виділена КСП «Світанок», на підставі рішення Дмитрівської сільської ради народних депутатів від 26.06.1995 року №-2ХХІІ та виданий державний акт на право колективної власності. Проте, не спростовує того, що дана земельна ділянка не належить до земель державної власності, а належить до земель колективної власності.

Суд зазначає, що хоча підстави, за яких відповідачем відмовлено у задоволенні клопотання позивача, не передбачені ч.7 ст.118 ЗК України, проте ГУ Держгеокадастру в Одеській області правомірно відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, оскільки не є належним розпорядником зазначеної в клопотанні земельної ділянки.

Щодо додатково зазначеної в оскаржуваному наказі підстави для відмови, а саме посилання на відсутність документів, що підтверджують повноваження представника, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до п.2 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.

З матеріалів справи встановлено, що клопотання підписано представником позивача - адвокатом Ковальчуком О.М. , до клопотання додано, зокрема, копію свідоцтва та ордеру на представництво інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, доданий до клопотання ордер завірений належним чином. Форма ордеру відповідає затвердженій Радою адвокатів України типовій формі ордера.

Таким чином, подані адвокатом документи на підтвердження його повноважень є належним доказом, що підтверджує повноваження представника.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку в даних спірних правовідносинах щодо відсутності підстав для скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.10.2019 року №15-6723/13-19-СГ.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області є похідною, то в її задоволенні теж слід відмовити.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню

Щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, сплаченого позивачем за подання адміністративного позову, суд зазначає, що з урахуванням приписів ст.139 КАС України, за результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, тому, вирішуючи питання розподілу судових витрат, дійшов висновку що підстави для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем під час розгляду даної справи - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул.. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15-6723/13-19-СГ від 29.10.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни.

Суддя К.С. Єфіменко

.