Справа № 620/1837/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Чернігів Справа № 620/1837/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить визнати неправомірним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області (що викладено в листі від 27.01.2020 за №2500-0325- 9/382) про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 15 травня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у даному випадку є підстави стверджувати про наявність «законних сподівань», оскільки наявна вислуга років на службі в правоохоронних органах, зокрема в пільговому її обчисленні, передбачає право на призначення пенсії за вислугою років, а положення пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції після 30.09.2011), фактично звужує його право на призначення пенсії за вислугою років.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що норми Закону України №2262-ХІІ розмежовують такі поняття як ''вислуга років'' та ''календарна вислуга років''. При цьому, до вислуги років є можливим нарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж враховується при йризначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

В той же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, судом встановлено.

Згідно з поданням на призначення пенсії від 14.01.2019 №21-1001/30 управління оперативного документування Головного оперативного управління ДФС України вислуга років ОСОБА_1 станом на 21.10.2013 складає в календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 5 днів, в пільговому обчисленні - 29 років 00 місяців 12 днів, що підтверджується наказом Державної податкової служби України від 30.09.2013 №008-о/д.

15.05.2015 через Державну фіскальну службу України позивач подав до органу пенсійного фонду заяву про призначення пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" разом з іншими документами.

Листом від 03.06.2015 за №5118/ч/99- 99-04-04-02-14 ДФС України повідомила, що він звільнений з податкової міліції наказом ДПС України від 30.09.2013 № 008-о/д з 21.10.2013 з вислугою у календарному обчисленні 19 років 10 місяців 05 днів, а тому не має права на пенсію за вислугу років, тому подання матеріалів до Пенсійного фонду України для призначення пенсії чинним законодавством не передбачено.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.02.2018 по справі №825/820/17, що набрало законної сили 21.08.2018, зокрема, зобов`язано Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_1 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджених Постановою Пенсійного Фонду України №3-1 від 30.01.2007.

Листом від 14.01.2019 за №771/5/99-99-21-10-01-16 Державна фіскальна служба України повідомила про те, що на виконання рішення суду по справі №825/820/17 заяву від 15.05.2015 про призначення пенсії за вислугу років разом з іншими необхідними документами направлено до ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Листом від 05.03.2019 за №858/03/ч-12, відповідач повідомив, що після того, як від Державної фіскальної служби України було отримано заяву про призначення пенсії з іншими документами, останні були повернуті до Державної фіскальної служби України без виконання.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 по справі №620/2669/19 було зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути подані Державною фіскальною службою України документи, згідно листа Державної фіскальної служби України від 14.01.2019 за №771/5/99-99-21-10-01-16 та прийняти рішення щодо призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 27.01.2020 за №2500-0325-9/382 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу податкової міліції здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Абзацом першим преамбули визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Приписами п. ''а'' статті 12 Закону України № 2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 Закону 2262, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рій та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в Законі № 2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 29 календарних років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 21 календарних років 6 місяців та зазначено виключний перелік періодів служби, які враховуються до календарної вислуги років.

Отже, зазначеними законодавчими нормами чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року у справі №295/10742/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17, від 10 липня 2019 року у справі №299/509/15-а, від 25 липня 2019 року у справі № 806/1402/16, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць