Справа № 160/10793/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - приватний виконавець Клітченко О.А., відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі- ТОВ "Вердикт Капітал", - третя особа), в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №59943145 від 02.09.2019 року.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача), не встановлено з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному окрузі.
Ухвалою суду від 14.09.2020 року поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України; відповідача зобов`язано до 22.09.2020 року надати до суду копії матеріалів виконавчого провадження №59943145.
Відповідач до суду відзив на позов та витребувані документи станом на 23.09.2020 року не надала.
В судовому засіданні 23.09.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились; про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи копії оскаржуваної постанови та матеріалів виконавчого провадження, в судовому засіданні 23.09.2020 року оголошено перерву до 29.09.2020 року для надання можливості представнику відповідача надати до суду витребувані докази.
В судове засідання 29.09.2020 року представники сторін та третьої особи не з`явились; про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача 29.09.2020 року засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судом відкладено розгляд справи на 02.10.2020 року.
В судове засідання 02.10.2020 року представники сторін та третьої особи не з`явились; про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача 02.10.2020 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Враховуючи неявку представників сторін, керуючись частиною 6 статті 162, частинами 1 та 9 статті 205, частиною 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про необхідність розгляду справи в порядку письмового провадження.
Від відповідача до суду засобами електронного зв`язку 28.09.2020 року та 30.09.2020 року надійшли відзив на позов та витребувані докази. У відзиві відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначила, що оскільки у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном, то, враховуючи подану стягувачем заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) - рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ТОВ Вердикт Капітал, яке розташовано у м. Київ, приватним виконавцем на законних підставах винесено спірну постанову з дотриманням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.
02.09.2019 року представник стягувача звернулась до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. із заявою про примусове виконання рішення, в якій просила:
- відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого Гамзатовою Аліною Анатоліївною за №1589 від 02.08.2019 про стягнення із боржника, яким є: ОСОБА_1 коштів у розмірі 65 945,14 гривень;
- у випадку встановлення доходу боржника, яким є: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
Позивач, вважаючи вищевказану постанову протиправною, звернулась до суду з цим позовом про її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої та другої статті 22 Закону № 1404-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 1404-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частиною першою статті 25 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Статями 179, 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована з 22.05.2017 року у АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Отже, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №59943145 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Так, статтею 24 Закону № 1404-VIII передбачена можливість відкриття виконавчого провадження як за місцем проживання, перебування боржника, так і за місцезнаходженням майна боржника.
Таким чином, враховуючи, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює діяльність, відповідач в заявленому спорі у відповідності до частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII мала підстави для відкриття виконавчого провадження у разі наявності майна боржника у місті Києві.
Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на таке.
Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що на рахунку позивача № НОМЕР_1 , відкритому в ТОВ Вердикт Капітал, обліковуються грошові кошти, належні боржнику.
Крім того, матеріалами справи не підтверджена наявність у приватного виконавця на час відкриття виконавчого провадження інформація про знаходження коштів боржника на вказаному рахунку у банку.
Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки.
Крім іншого, суд звертає увагу, що у виконавчому написі №1589 від 02.08.2019 року, на підставі якого відповідачем винесено оскаржувані постанови, зазначено, що позивач є боржником за кредитним договором №490914862 від 30.04.2014 року, укладеним ним із АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ Вердикт Капітал.
Із зазначеного слідує, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий позивачем в ТОВ Вердикт Капітал є кредитним рахунком, отже, кошти, що знаходяться на цьому рахунку є власністю (майном) банку, а не боржника.
За наведених обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2019 року №59943145 прийнята відповідачем з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача) та не за місцезнаходженням майна боржника.
Згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинна була повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
В той же час, суд не бере до уваги посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 10.09.2018 року у господарській справі №905/3542/15, оскільки обставини у цій справі є іншими. Зокрема, постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка оскаржувалася у справі №905/3542/15, стосувалася виконання ухвали апеляційного суду від 25.01.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать відповідачу та підлягають до сплати позивачу, а банк, в якому були відкриті рахунки відповідача, на яких перебували його власні кошти та на які накладався арешт, знаходився у межах виконавчого округу, на території якого виконавець, що виніс спірну постанову про відкриття провадження, здійснював свою діяльність.
Відповідно до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, оскаржувана постанова винесена не у межах повноважень, що визначені законами України; необґрунтовано, тобто без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, оскільки наявність майна боржника у виконавчого окрузі міста Києва не встановлена судом, відповідна достовірна інформація приватному виконавцю стягувачем не надана.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №202 від 03.09.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок відповідача у сумі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №59943145 від 02.09.2019 року.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар