Справа № 240/11181/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 108020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства-Фірма "Мрія 2000" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
Позивач вважає, що документи, надані ним для митного оформлення товару за ЕМД №UA100530/2020/029755, у повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів, а доводи відповідача при винесенні оскаржуваних актів є надуманими, обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні або недостовірні дані у нього не було, а тому підстави для винесення оскаржуваних актів були відсутні.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач, скориставшись своїм правом, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідно до п. 3.1 контракту від 18.12.2015 № UA15/18122015 товар постачається на умовах поставки FOB Taichung (Тайвань). Відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010 зазначені умови поставки передбачають, що витрати по транспортуванню до вказаного місця призначення товару несе покупець. Разом з тим, рахунок-фактура від 20.04.2020 № 16053592 містить інформацію про те, що товар постачається на умовах DAP Одеса, про що і зазначено у графі 20 митної декларації. Відповідно до міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010 при умовах поставки DAP покупець не несе витрати по транспортуванню товару до пункту поставки товару. Вважає, що виявлені розбіжності у документах, могли впливати на правильність визначення митної вартості товару, а саме її складову - витрати на транспортування. Відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, що позбавило митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
Зауважив, що декларантом не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовані сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був підтверджений метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість, операції).
На переконання відповідача, дії посадових осіб митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи, а тому підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товару відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, у повній мірі оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
30.06.2020 року позивачем було подано відповідачу для митного оформлення в режимі «Імпорт-40» ЕМД №UA100530/2020/029755, за якою на адресу позивача надійшов товар - інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою із змінними механізмами обтяження в асортименті з країни виробника провінція Тайвань Китаю, постачальник - «DYACO INTERNATIONAL INC».
30.06.2020 року відповідачем було винесене рішення про коригування митної вартості №UA100530/2020/300015/2, з якого вбачалось, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:
- відповідно до п. 3.1 Контракту № UA15/18122015 від 18.12.2015 товар постачається на умовах поставки FOB Taichung (Тайвань). Відповідно до Інкотермс 2010 за таких умов поставки, витрати по транспортуванню товару несе покупець. Разом з тим, рахунок-фактура № 16053592 від 20.04.2020 містить інформацію про те, що товар постачається на умовах DAP Одеса, про що і зазначено у графі 20 митної декларації. Відповідно до Інкотермс 2010 при умовах поставки DAP покупець не несе витрати по транспортуванню товару до пункту поставки товару. Згідно із ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати по транспортуванню товару до митного кордону України включаються у митну вартість товару, що визначена за основним методом. Таким чином, наявність розбіжностей у відомостях щодо розподілення витрат по транспортуванню між продавцем і покупцем може впливати на правильність визначення декларантом митної вартості. Зважаючи на вище викладене, виявлені розбіжності у документах, можуть впливати на правильність визначення митної вартості товару, а саме її складову - витрати на транспортування.
- додатково наданий Експертний висновок №В-1170 від 30.06.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість у зв`язку із наступним. Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обгрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. Разом з тим, висновок про вартість оцінюваного товару ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі «Інтернет» htps://a!ibaba.com. При цьому, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.
Митна вартість була визначена за резервним методом і грунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборі в митній вартості товарів за митною декларацією № UA100060/2020/382520 від 14.06.2020 - Тренажери із змінними механізмами обтяження в частково розібраному стані в комплекті з комплектуючими: Орбитрек - 4 компл., Бігова доріжка -24шт., Бігова доріжка - 20 шт., Степпер - 9 шт., Велотренажер -21 шт. Частини: приводний ремінь -25 шт., Частини: педаль - 20 шт. Країна виробництва - TW Торговельна марка - Spirit, Країна виробництва TW, Країна відправлення - Тайвань - 3,77 доларів США за кілограм.
У позовній заяві позивач зауважив, що p метою уникнення матеріальних збитків, пов`язаних зі зберіганням, вантажно-розвантажувальними роботами, транспортуванням товару та на виконання вимог рішення про коригування митної вартості та картки відмови, позивачем за ЕМД №UА100530/2020/029916 було повторно подано до митного оформлення той же товар, але за ціною, визначеною рішенням про коригування митної вартості.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Положеннями статті 248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Стаття 49 МК України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 МК України закріплено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Між тим, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Варто відмітити, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому, ч.5 ст. 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.2-3 ст.58 МК України).
Суд відмічає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Судом з`ясовано, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару ВМД №UA 100530/2020/029755 були подані необхідні документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України та на вимогу відповідача додаткові документи.
З приводу розбіжностей в умовах поставки товару, встановлених п.3.1 Контракту №UA15/181220I5 від 18.12.2015 (FOB Taichung (Тайвань)) та заявлених у ВМД №UA100530/2020/029755 (DAP Одеса), то у відповідності з Додатковою угодою №6 від 10.03.2020 року до вищевказаного Контракту, п.3.1 Контракту викладено у новій редакції, а саме: «Продавець поставляє Товар, що продається за цим Контрактом, на умовах, що визначаються в кожному конкретному випадку поставки згідно Incoterms 2010 та прописуються у відповідних інвойсах».
У інвойсі вказана вартість товару і на умовах FOB (загальна вартість товару 6031,00 доларів США), і на умовах DAP-Одеса (7161,00 доларів США, в тому числі, 1130,00 доларів США транспортні витрати). Отже, суд погоджується з позицією позивача, що митна вартість товару обґрунтовано була заявлена на умовах DAP Одеса включно з витратами на доставку у розмірі 1130,00 доларів США, про що свідчили подані до митного оформлення документи.
Щодо експертнного висновку Житомирської торгово-промислової палати №3-1170 від 30.06.2020, то суд погоджується з позицією позивача та зазначає, що сайт htps://alibaba.com є однією з найбільших у світі торгівельною інтернет-платформою, на якому розміщена інформація про товари від різних продавців. Зазначена інформація на цьому сайті дає експерту можливість провести аналіз кон`юнктури ринку та проаналізувати інформацію про вартісні характеристики товарів.
Також у вказаному висновку зазначено, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції на підставі інформації прайс-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. При цьому, згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів при використанні інформації про ціни пропозицій, зазначені ціни повинні бути скоректовані у бік зменшення на 5-25%. Тобто фактична ціна продажу може бути меншою від ціни пропозиції на 5-20%.
Згаданий висновок чинний та ніким не скасований, а тому інформація вказана у ньому могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення.
На думку суду, відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості не наведено обгрунтованих підстав щодо визначення митної вартості товару. При цьому, різниця в сумі митних платежів між першою та другою деклараціями по цій поставці сплачена позивачем у повному обсязі.
Твердження відповідача щодо неточностей та розбіжностей в митних документах в сукупності з іншими доказами по справі не підтверджують правомірність оскаржуваних рішень.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини повністю підтверджують позицію позивача, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь Приватного підприємства - Фірма "Мрія 2000" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби сплачений судовий збір в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2020 року.

Суддя Р.М.Шимонович