Справа № 200/5124/20-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 р. Справа№200/5124/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., секретаря судового засідання Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що 04.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і надав всі необхідні документи. Відповідач, розглянувши зазначену заяву та надані документи, прийняв рішення від 13.03.2020 № 47, яким відмовив позивачеві у призначенні по інвалідності, у зв`язку із тим, що відсутня дата заповнення трудової книжки. Позивач вважає такі висновки відповідача протиправними. Вважає, що відповідач при обчисленні стажу роботи безпідставно не врахував записи у трудовій книжці, які підтверджують стаж роботи, який дає право на пенсію відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що в трудовій книжці позивача наявне виправлення прізвища на перщій сторінці, яке не завірено печаткою підприємства, також відсутня дата заповнення трудової книжки. Також, не зараховано до загального стажу період військової служби з 03.12.1985 по 30.11.1987 в зв`язку з тим, що дата народження у військовому квитку не відповідає даним паспорта позивача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2020 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.08.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.08.2020 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.09.2020.

Представники сторін про розгляд справи були повідомлені належним чином. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

13.03.2020 рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 47 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу.

В зазначеному рішенні від 13.03.2020 відповідач, зокрема зазначив, що не зараховано до загального стажу періоди роботи: з 02.02.1988 по 20.09.1989; з 23.10.1989 по 30.07.1990; з 24.09.1990 по 10.03.1992; з 11.03.1992 по 25.07.1996; з 08.10.1996 по 05.06.1997, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , як викликаючи сумнів, так як наявне виправлення прізвища на першій сторінці трудової книжки не завірено печаткою підприємства, також відсутня дата заповнення трудової на першої сторінки трудової книжки. Не зараховано до загального стажу період військової служби, в зв`язку з тим, що дата народження у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 25.11.1985 не відповідає даним паспорту. Відповідно до наданих документів на момент звернення ОСОБА_1 має загальний страховий стаж 3 роки 11 місяців 28 днів.

Відповідно до зазначених обставин Пенсійний орган відмовив в призначенні пенсії по інвалідності позивачу, тому що на момент звернення відсутній необхідний страховий стаж.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чиного законодавства та його конституційних прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, положення Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію зокрема і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до приписів ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надав відповідні документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо не зарухування відповідачем до загального стажу роботи позивача періодів роботи з 02.02.1988 по 20.09.1989; з 23.10.1989 по 30.07.1990; з 24.09.1990 по 10.03.1992; з 11.03.1992 по 25.07.1996; з 08.10.1996 по 05.06.1997, так як наявне виправлення прізвища на першій сторінці трудової книжки не завірено печаткою підприємства, відсутня дата заповнення трудової на першої сторінки трудової книжки, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься трудової книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка містить належним чином відображені записи щодо спірних періодів роботи позивача, що дає право на зарахування цих періодів до загального стажу, зокрема про періоди з 02.02.1988 по 20.09.1989; з 23.10.1989 по 30.07.1990; з 24.09.1990 по 10.03.1992; з 11.03.1992 по 25.07.1996; з 08.10.1996 по 05.06.1997.

Щодо спірних періодів роботи, суд зауважує, що трудова книжки позивача серії НОМЕР_4 містить записи про спірні періоди та відображає його трудову діяльність у зазначені періоди.

Суд зауважує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне виконання роботодавцем своїх обов`язків на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Крім того, щодо не зараховання до загального стажу періоду військової служби позивач з 03.12.1985 по 30.11.1987, в зв`язку з тим, що дата народження у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 25.11.1985 не відповідає даним паспорту, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься військової служби позивач серії НОМЕР_3 , в якому дійсно зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , у паспорті позивача відображена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується з відповідачем, що з неведених відомостей щодо дати народження ОСОБА_1 виникає певна розбіжність.

Проте суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 12.03.2020 № 4/208, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 03.12.1985 по 30.11.1987 проходив дійсну строкову військову службу у Збройних силах.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу при вирішенні такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем подані необхідні та належні відомості щодо періодів роботи, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави її не враховувати.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 13.03.2020 № 47 про відмову в призначенні пенсії, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зарахування періоду навчання позивача в СТПУ № 22 Аккурганського району Ташкенської області, Узбекської РСР з 01.09.1984 по 25.08.1985 задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем при призначенні пенсії, питання щодо зарахування або не зарахування зазначеного періоду не вивчалося, та рішення з цього приводу не приймалося, а отже позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача виплатити пенсію, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, та визначення підстав, за яких призначається даний вид пенсії або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає, що ефективним способом захисту в даному випадку буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.03.2020 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 02.02.1988 по 20.09.1989; з 23.10.1989 по 30.07.1990; з 24.09.1990 по 10.03.1992; з 11.03.1992 по 25.07.1996; з 08.10.1996 по 05.06.1997, та період військової служби позивача з 03.12.1985 по 30.11.1987, відповідно до висновків суду у данній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 49675819 від 09.06.2020, позивач за подання адміністративного позову сплатив 840,80 грн. судового збору.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе покласти судові витрати на відповідача та про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.03.2020 № 47 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 04.03.2020 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 02.02.1988 по 20.09.1989; з 23.10.1989 по 30.07.1990; з 24.09.1990 по 10.03.1992; з 11.03.1992 по 25.07.1996; з 08.10.1996 по 05.06.1997, та період військової служби позивача з 03.12.1985 по 30.11.1987, відповідно до висновків суду у данній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 22 вересня 2020 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець