Справа № 344/7069/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 344/7069/17 пров. № А/857/5376/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Антоняк Т.М.,

час ухвалення рішення - 12.03.2020 року, 16:40 год.,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 23.03.2020 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 03.01.2017 року - з дати звернення із заявою про призначення пенсії, враховуючи періоди його роботи за Списком №2: з 01.08.1989 року по 10.10.1989 року, з 11.10.1989 року по 05.05.1999 року, з 05.05.1999 року по 29.12.2000 року, з 14.05.2002 року по 28.12.2005 року, з 01.11.2005 року по 01.03.2007 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення його всупереч нормам матеріального права при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, а тому воно підлягає скасуванню.

Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що у позивача немає пільгового стажу, а тому підстав для призначення йому пільгової пенсії немає. Крім того, відповідачу не було представлено матеріали атестації робочих місць чи уточнюючі довідки підприємств, які б підтверджували спеціальний трудовий стаж.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 01.08.1989 року по 10.10.1989 року позивач працював майстром в проектно-будівельному об`єднанні будівельно-монтажного тресту «Івано-Франківськбуд», яке реорганізовано на підставі наказу № 519 від 03.12.1991 року в орендне проектно-будівельне об`єднання "Прикарпатжитлобуд"; з 11.10.1989 року по 05.05.1999 року позивач працював на посаді виконроба в орендному проектно-будівельному об`єднанні "Прикарпатжитлобуд", яке згідно розпорядження Івано-Франківського міськвиконкому № 244р від 17.08.1994 року перетворено в закрите акціонерне товариство "Прикарпатжитлобуд"; з 05.05.1999 року по 29.12.2000 pоку позивач працював на посаді майстра будівельного відділу в повному товаристві фірма «К.Г.Д.»; з 14.05.2002 року по 28.12.2005 року позивач працював на посаді виконроба в ТзОВ «Західбудінвест»; з 01.11.2005 року по 01.03.2007 pоку позивач працював на посаді виконроба приватної фірми «Галицький двір», що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно копії Наказу Проектно-будівельного об`єднання будівельно-монтажного тресту «Івано-Франківськбуд» від 01.08.1989 року № 631к позивача прийнято на роботу з 01.08.1989 року майстром дільниці №1.

Відповідно до Наказу Проектно-будівельного об`єднання будівельно-монтажного тресту «Івано-Франківськбуд» від 09.10.1989 року № 850к позивача майстра управління потоку №3 переведено з його згоди, на постійній основі з 11.10.1989 року в управління потоку №1 виконробом.

Як вбачається з копії Наказу ЗАТ "Прикарпатжитлобуд" від 05.05.1999 року № 84к позивача, виконроба управління потоку №1 звільнено з роботи 05.05.1999 року в зв`язку з переведенням в фірму "К.Г.Д.".

Згідно Довідки ЗАТ "Прикарпатжитлобуд" від 08.07.2016 року № 36/1 позивач працював на підприємстві ЗАТ "Прикарпатжитлобуд" з 01.08.1989, наказ № 631к від 01.08.1989 року, по 05.05.1999 року, наказ № 84к від 05.05.1999 року. Підприємство "Івано-Франківський ДБК" на підставі наказу № 212 від 04.05.1988 року реорганізований в проектно-будівельне об`єднання тресту "Івано-Франківськбуд". На підставі наказу № 519 від 03.12.1991 року Івано-Франківське ПБО реорганізовано в орендне проектно-будівельне об`єднання "Прикарптажитлобуд". Згідно розпорядження Івано-Франківського міськвиконкому наказ № 244 від 17.08.1994 року Івано-Франківське ОПБО перетворено в закрите акціонерне товариство "Прикарптажитлобуд".

Відповідно до копії Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ "Прикарптажитлобуд" від 08.07.2016 року № 36 позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата в період з серпня 1989 року по грудень 1994 року. На всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок).

Як вбачається з копії Довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Г.Д." від 13.07.2016 року № 10 позивач працював в ПТ Фірмі "К.Г.Д." з 05.05.1999 року наказ № 59-К/2 від 30.04.1999 року за основним місцем роботи на посаді майстра будівельного відділу по 19.12.2000 року наказ № 145-К/1 від 29.12.2000 року. Згідно свідоцтва № 32-п від 07.05.2004 року Повне товариство Фірма "К.Г.Д." реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю "К.Г.Д.".

Згідно копії Наказу ТзОВ "Західбудінвест" від 14.05.2002 року № 18-к позивача прийнято на роботу на посаду виконроба з 14.05.2002 року.

Відповідно до копії Наказу ТзОВ "Західбудінвест" від 28.12.2005 року № 46к позивача звільнено з роботи з 28.12.2005 року за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КзпП України.

03.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

Згідно відповіді УПФУ в м. Івано-Франківську від 18.05.2017 року № 213/Б-15 позивачу відмовлено у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, мотивуючи тим, що згідно записів трудової книжки він працював з 01.08.1989 року по 10.10.1989 року майстром, з 11.10.1989 року по 05.05.1999 року на посаді виконроба в проектно-будівельному об`єднанні будівельно-монтажного тресту "Івано-Франківськбуд" (який реорганізований в ЗАТ "Прикарпатжитлобуд"), з 05.05.1999 року по 29.12.2000 року в повному товаристві фірма "К.Г.Д." на посаді майстра, з 14.05.2002 року по 28.12.2005 року на посаді виконроба в ТзОВ "Західбудінвест" та з 01.11.2005 року по 01.03.2007 року виконробом приватної фірми "Галицький двір". Вказані професії передбачені Списком №2 у відповідності з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року за № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.1994 року та № 36 від 16.01.2003 року. Так як не представлено пільгові довідки і не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 за результатами атестації робочих місць для зарахування періоду роботи згідно записів трудової книжки до пільгового стажу роботи за Списком №2 немає підстав.

Вказані періоди роботи позивача не оспорюються, так як і не оспорюється сторонами належність названих професій до робіт, передбачених Списком №2.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії слугувало лише те, що не було надано уточнюючих довідок та не представлено результатів атестації робочих місць.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058, в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Отже, відповідно до вказаних норм права, обов`язковими умовами для набуття громадянином права на пенсію на пільгових умовах є в сукупності:

а) досягнення 55 років;

б) наявність страхового стажу роботи не менше 30 років або не менше 26 років залежно від дати звернення за призначенням пенсії;

в) наявність стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затв. КМУ - не менше 12 років 6 місяців;

г) зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 повний робочий день;

ґ) шкідливі і важкі умови праці визначені за результатом атестації робочого місця.

Станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії він досяг необхідного віку. Необхідний загальний стаж позивача 26 років сторонами також не заперечується.

Щодо наявності пільгового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок) передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача від відповідача не надходило, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку у суду немає.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Як вже азначалось судом, сторонами не оспорюється, що посади, на яких працював позивач передбачені Списком № 2.

Щодо необхідності проведення атестації робочого місця, апеляційний суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМУ № 442 (далі - Порядок № 442) від 01 серпня 1992 року та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Згідно з пунктами 1, 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до п.3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи позивача на відповідних посадах незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З наведеного можна зробити висновок, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такої позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача наявні всі необхідні умови для призначення пільгової пенсії та спірні періоди роботи слід зарахувати до спеціального стажу за Списком №2, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії є протиправною.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року у справі № 344/7069/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.