Справа № 308/9641/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9641/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., представника позивача Бойко Б.Б., представника відповідача Міськова Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 22.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.09.2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , від 28.07.1980 р. він розпочав свій трудовий стаж 01.09.1977 року навчанням в середньому професійно-технічному училищі № 8.

28.07.1980 р. прийнятий на посаду електрогазозварювальника 3 розряду на завод ЖБІ м. Ужгород, звідки був звільнений по причині служби в армії 23.10.1980 р. (загалом майже 3 міс. стажу).

15.12.1982 р. після служби, в армії був прийнятий на посаду електрогазозварювальника 3 розряду (в подальшому 4). 15.03.1985 р. був звільнений за власним бажанням ( 2 роки 3 місяці стажу).

19.03.1985р. був прийнятий на роботу електрогазозварювальником 4 розряду на Закарпаткурортбуд, звідки був звільнений за власним бажанням 25.09.1990 р. ( 5 років і 6 місяців стажу).

01.10.1990 року прийнятий на роботу електрогазозварювальником 4 розряду в кооператив Сігма - Біатрон де пропрацював до 30.09.1991 року (11 місяців стажу).

03.10.1991 року був прийнятий на роботу електрогазозварювальником в мале підприємство "Авангард", звідки був звільнений за власним бажанням 25.06.1992 р. (7 місяців стажу).

Позивач зазначає, що загалом відповідно до записів трудової книжки до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць, наявний у нього стаж що дає право на пільгову пенсію за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України - становить більш як 9 з половиною років.

У позовній заяві вказано, що в подальшому з 1992 року, свій трудовий шлях ОСОБА_1 , продовжував ще на декількох підприємствах і всюди на посаді електрогазозварювальника.

Згідно запису № 27 трудової книжки 13.11.2000 року його було прийнято на роботу в Ужгородський національний університет на посаду електрогазозварювальника рембригади по четвертому розряду. В даному закладі останній працював і на день звернення до суду із даним позовом.

Позивач зазначає, що з 28.07.1980 року по теперішній час, він працював на підприємствах займаючи посаду зі шкідливими умовами праці -електрогазозварювальника, що передбачено розділом XXXII Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

18 липня 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з наявністю у нього необхідного трудового стажу на посаді електрогазозварювальника, що передбачено розділом XXXII Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Однак за наслідками розгляду його заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області надіслало позивачу відповідь за № 02/К-127 від 01.08.2017 року згідно якої ОСОБА_1 , було відмовлено у призначення пенсії з підстав відсутності підтверджуючих відомостей про проведення атестації робочих місць та даних про вихідні на підприємстві у якому в позивача проходив стаж роботи що дає право на пенсію на пільгових умовах.

В подальшому позивач звернувся із даного приводу до Управління держпраці у Закарпатській області, де на його заяву було проведено перевірку, яка, за твердженням позивача, однозначно доводить неправомірність дій відповідача. Відповідь на заяву позивачем додано до матеріалів позовної заяви.

В позовній заяві вказано, що як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 , від 28.07.1980 р., по теперішній час, ОСОБА_1 працював на підприємствах займаючи посаду зі шкідливими умовами праці - електро-газозварювальник 4 розряду. Вказані обставини підтверджені належними, доказами - копією трудової книжки та копіями архівних довідок держаного архіву, копіями наказів підприємства фабрики що додаються до позову.

На переконання позивача, він працював на шкідливому виробництві на передбачених Списком №2 посаді електрогазозварювальника маєстаж на цій роботі, що перевищує 12 років і 6 місяців, і досягнув віку 55 років на час звернення до Управління пенсійного Фонду України в м. Ужгород Закарпатської області з вимогою про призначення йому пенсії, тому вважає що його позовні вимоги слід задовольнити.

Виходячи з вищенаведеного та ст. 1, 40, 105 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», ст. 1, 13 1. ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. керуючись нормами КАС України позивач просить суд: визнати неправомірною відмову Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області у призначенні йому ОСОБА_1 , 1962 р.н. пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2017 відкрито провадження у справі.

10.11.2017 представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких останній просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки такі не відповідають вимогам законодавства України у галузі пенсійного забезпечення.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №1098 від 16.10.2018 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали вказаної справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_2 звільнена з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області згідно наказу №266/02-06 від 03.09.2018 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 головуючим суддею визначено ОСОБА_3 та передано дані матеріали для розгляду.

Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній зазначив, що під час розгляду справи Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначило ОСОБА_1 пенсію в позасудовому порядку і 30.05.2018 року йому була нарахована відповідна пенсія з врахуванням пільгового стажу в Державному вищому навчального закладі «Ужгородський національний університет». Невирішеним залишилося питання нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 02.02.2017 року по 30.05.2018 року, так як він мав право на пенсію з моменту коли йому виповнилося 55 років. З цих причин ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з заявою, де просив нарахувати і виплатити пенсію за період з 02.02.2017 року по 30.05.2018 року. З листа відповідача від 23.06.2018 року № 02/К-111, слідує що Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відмовляється від нарахування та виплати пенсії за даний період, що, на думку позивача, порушує його право. Відмова мотивована тим, що при первинному зверненні ОСОБА_1 не надав довідку, що підтверджує пільговий стаж роботи. У зв`язку з наведеним, позивач збільшив позовні вимоги та окрім первісних вимог просить суд: Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , 1962 р.н,, мешканню АДРЕСА_1 пенсію за період з 02.02.2017 року по 30.05.2018 року.

Представником відповідача подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно змісту якого останній просив відмовити у задоволенні змінених позовних вимог, оскільки здійснити нарахування та виплату пенсії з 02.02.2017 року, як просить позивач, неможливо, тому що у законодавстві чітко зазначений порядок призначення, який проводиться виключно згідно заяви та з дати її подання.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам. Станом на 03.04.2017р (первинне звернення) у позивача був відсутній необхідній пільговий стаж (12 років 6 місяців), при цьому наголошено, що такий стаж відсутній і навіть якщо враховувати довідку, що була відкликана.

При цьому у відзиві зазначено, що з 30.05.2018 року наявного пільгового стажу достатньо для призначення пенсії (11 років 6 місяців).

Окрім того у відзиві вказано і на те, що суд не вправі своїм рішенням підміняти рішення Відповідача або прямо вказувати суб`єкту владних повноважень на те, які саме рішення останній повинен прийняти. Представник відповідача зазначає, що як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган можеобирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим з даних обставин.

Враховуючи викладені заперечення, представник відповідача просить відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки такі не відповідають вимогам законодавства України у галузі пенсійного забезпечення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2019 р.замінено відповідача - Ужгородське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позивачем подано письмову заяву, у якій останній просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити такі повністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в такому.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383.

Відповідно до пунктів 3, 4 підпунктів 4.1, 4.3, 4.4 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №2 10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Враховуючи наведене, професія "електрозварювальника" була передбачена у всіх Списках № 2.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Крім того, питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2 деталізовано в «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (Порядок №383).

Згідно з п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Так, згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 цього ст.114 ж Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці. - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ч.4 ст.13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Згідно ст. 100 вказаного закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи. Тільки у разі якщо такі відомості відсутні у трудовій книжці для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки з місця роботи.

Згідно з п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Отже, право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 03.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з наявністю необхідного трудового стажу на посаді електрогазозварювальника, що передбачено розділом XXXII Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

При зверненні до відповідного органу із вказаною завою ОСОБА_1 , було подано відповідний пакет документів, що підтверджували право позивача на призначення пільгової пенсії. Подав пакет документів необхідних для призначення пенсії, в тому числі трудову книжку, довідки та інші документи.

Згідно копії трудової книжки серія НОМЕР_1 , від 28.07.1980 р. позивач розпочав свій трудовий стаж 01.09.1977 року навчанням в середньому професійно-технічному училищі № 8, 28.07.1980 р. прийнятий на посаду електрогазозварювальника 3 розряду на завод ЖБІ м. Ужгород, звідки був звільнений по причині служби в армії 23.10.1980 р. (загалом майже 3 міс. стажу); 15.12.1982 р. після служби в армії був прийнятий на посаду електрогазозварювальника 3 розряду (в подальшому 4); 15.03.1985 р. був звільнений за власним бажанням ( 2 роки 3 місяці стажу). 19.03.1985р. був прийнятий на роботу електрогазозварювальником 4 розряду на Закарпаткурортбуд, звідки був звільнений за власним бажанням 25.09.1990 р. ( 5 років і 6 місяців стажу); 01.10.1990 року прийнятий на роботу електрогазозварювальником 4 розряду в кооператив Сігма - Біатрон де пропрацював до 30.09.1991 року (11 місяців стажу); 03.10.1991 року був прийнятий на роботу електрогазозварювальником в мале підприємство "Авангард", звідки був звільнений за власним бажанням 25.06.1992 р. (7 місяців стажу).

В подальшому з 1992 року, свій трудовий шлях ОСОБА_1 , продовжував ще на декількох підприємствах і всюди на посаді електрогазозварювальника.

Згідно запису № 27 трудової книжки 13.11.2000 року його було прийнято на роботу в Ужгородський національний університет на посаду електрогазозварювальника рембригади по четвертому розряду. В даному закладі останній працював і на день звернення до суду із даним позовом.

Відмовляючи позивачу згідно вкладки №47 до протоколу №44 у призначенні пенсії відповідач зокрема мотивував це тим, що згідно з нормами статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою визначається право на призначення пенсій на пільгових умовах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день виконанням робіт, передбачених Списками №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановами КМУ , що діють в період роботи працівника, і за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає дослідження виробничого середовища та трудового процесу, за якими підтверджується право на пільги, пов`язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці. Вказано також на те, що пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. Крім того, підставою відмови стало те, що оскільки закладом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» відкликано довідку про підтвердження пільгового стажу №256 від 31.03.2017 року, то пільговий стаж становить 2 роки 3 місяці 1 день, що не дає права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Слід зазначити, що позивачем було надано відповідачу зокрема довідку ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 31.03.2017 року за №256 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за період з 13.11.2000 року по 28.03.2017 рік та довідку Закарпатської філії Концерну РРТ від 31.03.2017 року за №261 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за період з 15.12.1982р. по 15.03.1985 рік.

В послідуючому ДВНЗ «Ужгородський національний університет» листом від 31.05.2017 року відкликав довідку.

Разом із тим, як вказує відповідач, оскільки закладом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» відкликано довідку про підтвердження пільгового стажу № 256 від 31.03.2017р., по пільговий стаж ОСОБА_1 згідно інших документів становить 2 роки 3 місяці 1 день., що не дає права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд вважає за необхідне вказати на те, що неможливість отримання уточнюючої довідки із незалежних від позивача причин не може слугувати підставою для відмови у призначенні йому пільгової пенсії за наявності інших підтверджуючих доказів.

Позивач, як на підтвердження наявності у нього стажу роботи, надав копії трудової книжки, яка оформлена належним чином. Однак відсутність відповідної довідки на підтвердження наявності у нього стажу, що дає йому права саме на пільгову пенсію, від нього не залежить. Не проведення атестації робочого місця це обставина яка не залежала від позивача, та відсутність довідки не суперечить тому що з 13.11.2000 року позивач займав посаду газоелектрозварювальника рембригади четвертого розряду.

Позивач звертався 07.07.2017 року до Управління Держпраці у Закарпатській області та згідно відповіді на звернення від 02.08.2017 року за №07-10/2695 встановлено, під час розгляду звернення позивача, що Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» порушено терміни та порядок проведення атестації робочих місць, що позбавило позивача права на зарахування окремих періодів роботи за професією електрогазозварника до пільгового стажу роботи, що дає право на достроковий вихід на пенсію за Списком №2 (з 13.11.2000 року по 25.12.2006 року, можливо періоду з 26.10.2006 року по 25.12.2011 року, періоду з 26.12.2011 року по 29.01.2014 року).

Разом із тим, надані УжНУ завірені витяги з наказів про надання ОСОБА_1 , у 2007- 2012 роках додаткових відпусток за роботу у шкідливих умовах праці по 7 календарних днів щорічно, та нарахування йому доплати до посадового окладу у розмірі 12% за роботу у шкідливих умовах праці за цей же період (згідно із копіями карток особового рахунку робітника і службовця) свідчать про факт роботи у важких та шкідливих умовах праці. В той же час, копії наказу Ужгородського національного університету від 26.12.2006 року № 122/01-03 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», що завіряються та представляються в різні періоди часу різним інстанціям посадовими особами ДВНЗ «Ужгородський національний університет» - не є ідентичними.

Суд констатує, як встановлено при дослідженні відповіді що надана позивачу Управлінням держпраці у Закарпатській області, від 02.08.2017 №07-10/2695, «ДВНЗ «Ужгородський національний університет», відізвавши попередньо видану довідку про пільговий стаж роботи через нібито непроведення атестації робочого місця позивача у 2006 році, не надав довідку про роботу у важких та шкідливих умовах праці за період з 30.01.2014 року по теперішній час, чим порушено статтю 49 Кодексу законів України про працю. Висновки спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про відсутність в 2006 році посади електрогазозварника в переліку робочих місць, професій і посад та відповідної дійсності довідки № 256 від 31.03.2017 року - суперечать один одному.

Разом з тим, відповідачем було проведено перевірку правильності надання довідок про стаж роботи для обчислення пенсії. Так, згідно акту №43 від 30 травня 2017 року проведено зустрічну перевірку в Закарпатській філії Концерну РРТ про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 за період з 15.12.1982р. по 15.03.1985 рік, за результатом якої розбіжностей не виявлено. Згідно акту №27 від 22 травня 2017 року проведено зустрічну перевірку в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 за період з 13.11.2000 року по 28.03.2017 рік, вказується перша атестація була проведена в 2006 році, посада електрогазозварювальник в переліку робочих місць, професій і посад не значиться, однак вказано, що довідка за №256 від 31.03.2017 року відповідає дійсності.

Таким чином, неможливість отримання уточнюючої довідки із незалежних від позивача причин не може слугувати підставою для відмови у призначенні йому пільгової пенсії за наявності інших підтверджуючих доказів. Натомість, відповідач не вжив жодних заходів до витребування наведеної довідки у ДВНЗ «Ужгородський національний університет».

Щодо посилань відповідача про проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Вказане узгоджується із висновком сформованим Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року , згідно з якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Разом з тим, Порядком № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

Таким чином, якщо працівник до проведення чергової атестації виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 21.02.2018 у справі № 352/547/16-а (К/9901/20098/18) та від 03.05.2018 у справі № 352/1840/14-а.

З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, в даному випадку ДВНЗ «Ужгородський національний університет», не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, підприємство, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є власне відповідний стаж роботи.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд вважає, що записи у трудовій книжці та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та про особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період, зокрема, повний робочий день, за списком № 2, що надає йому можливість включення цих періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому висновки відповідача, зазначені в рішенні про відмову у призначенні пенсії не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Позивач в заяві про збільшення позовних вимог зазначив, що під час розгляду справи Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначило йому пенсію в позасудовому порядку і 30.05.2018 року ОСОБА_1 була нарахована відповідна пенсія з врахуванням пільгового стажу в Державному вищому навчального закладу «Ужгородський національний університет».

В той же час, позивач наполягає на задоволенні первісних позовних вимог щодо визнання дій відповідача Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України, (яке було ухвалою суду замінено належним відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області), щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зі змісту листа відповідача від 23.06.2018 року №02/К-111, вбачається, що, позивач 30.05.2018 р. повторно звернувся до Ужгородського об`єднання управління пенсійного фонду України Закарпатської області так, після опрацювання поданих документів спеціалістом, наявного пільгового стажу виявилось достатньо для призначення пенсії. Так, позивачу у віці 56 років було призначено пенсію при пільговому стажі 11 років 6 місяців. При первинному зверненні позивача 03.04.2017 подані документи, що підтверджують пільговий стаж, були відкликані, про що зазначено в рішенні про відмову в призначені пенсії. Наступну заяву про призначення пенсії позивачем подано 30.05.2018 року. Разом з заявою позивачем подано документи, що підтверджують пільговий стаж. Серед інших документів, позивачем було надано і довідку про підтвердження наявного трудового стажу №198 що видана 25.05.2018р. Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» де вказується аналогічний період роботи з 13.11.2000 року.

Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова позивачу у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах після звернення 03.04.2017 (первинне звернення) у зв`язку із тим, що закладом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» відкликано довідку про підтвердження пільгового стажу № 256 від 31.03.2017 р. та не проведено атестацію робочих місць є неправомірною.

Згідно п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу документів, які підтверджують стаж роботи позивача, а також із урахуванням повноважень пенсійного органу щодо права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів для призначення пенсії, позивачу необґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії при первинному зверненні, оскільки відкликання довідки, яка стала підставою для відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не проведення атестації робочих місць, є обставиною незалежною від позивача.

Разом із тим суд констатує, що ч. 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити « ОСОБА_1 , 1962 р.н., мешканцю АДРЕСА_1 пенсію за період з 02.02.2017 року по 30.05.2018 року» суд зазначає, що питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах, адже це відноситься до компетенції відповідача. Крім того, позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 03.04.2017 року , а не з 02.02.2017 року.

Таким чином, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути первісну заяву позивача ОСОБА_1 від 03.04.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статтей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо здійснення розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 320,00 грн., що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору, згідно з квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2017 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Закарпатської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош