Справа № 320/5957/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року № 320/5957/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 25 травня 2020 року №2655-4674/Є-02/8-1000/20 про відмову ОСОБА_1 в прийняті до уваги поданих документів при перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахування періоду роботи в ТОВ «Брянківське управління шахтостріймеханізації плюс» з січня 1989 р. по грудень 1993 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив йому у перерахунку, не врахувавши довідку №92 від 29.10.2018, у зв`язку з неможливістю проведення перевірки відповідності її змісту, оскільки вона видана підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території в м. Брянка Луганської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі.

Відповідач позов не визнав та 12.08.2020 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надана позивачем довідка про заробітну плату для обчислення пенсії (перерахунку) №92 від 29.10.2018, видана «Брянківським УШМ плюс» на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданого Брянківським МВ УМВС України в Луганській області.

Згідно з трудової книжки позивача від 27.08.1975, він з 06.04.1987 по 31.03.2000 працював у ЗАТ «Брянківське управління шахтобудмеханізації».

24.02.2020 позивач звернувся до Броварського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №92 від 29.10.2018.

13.05.2020 позивач повторно звернувся про проведення відповідного перерахунку до начальника Броварського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області, однак листом ГУ ПФУ у Київській області від 26.05.2020 №2655-4674/Є-02/8-1000/20 позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення відповідного перерахунку на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №92 від 29.10.2018, видану «Брянківським УШМ плюс», яке знаходиться на тимчасово-окупованій території.

Довідка №92 від 29.10.2018 видана ТОВ «Брянківське управління шахтобудмеханізації-плюс» ОСОБА_1 про те, що його заробітна плата, яка вираховується при обчисленні пенсії з січня 1989 року по грудень 1993 року склала 30,01112 грн. (тридцять гривень одна тисяча сто дванадцять стотисячних копійки).

Вважаючи відмову відповідача в перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії на підставі довідки №92 від 29.10.2018, яка видана ТОВ «Брянківське управління шахтобудмеханізації-плюс», що знаходиться по вул. Балтійська м. Брянка Луганської області.

Відповідач дійшов висновку про неможливість врахування вказаної довідки, з тих підстав, що достовірність її змісту неможливо перевірити, оскільки м. Брянськ знаходиться на тимчасово окупованій території.

З вказаним твердженням суд не погоджується, враховуючи наступне.

Пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

За положеннями, наведеними у ст. 1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1207-VII Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ст. 9 Закону №1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

З аналізу вищевикладених норм права суд приходить до висновку, що з метою захисту прав і свобод громадян України органи державної влади України мають право враховувати і документи, видані незаконними органами (посадовими особами).

Окрім того, суд вважає, що з метою забезпечення захисту прав і свобод позивача до спірних правовідносин застосуванню також підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації об`єднаних націй, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 22.10.2018 в справі №235/2357/17.

Крім того, ТОВ «Брянківське управління шахтобудмеханізації-плюс» не є органом влади, а наділений статусом суб`єкта господарювання.

Отже, відповідачем було необґрунтовано не враховано довідку №92 від 29.10.2018, надану позивачем на підтвердження пільгового стажу, видану на тимчасово окупованій території в м. Брянськ, оскільки вона безпосередньо впливає на реалізацію конституційного права позивача на соціальний захист.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 13.07.2020 №164.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 840,80 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 25 травня 2020 року №2655-4674/Є-02/8-1000/20 про відмову ОСОБА_1 в прийняті до уваги поданих документів при перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРОПУ: 22933548; місцезнаходження: вул. Ярославська, буд. 40, м. Київ, 04071) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахування періоду роботи в ТОВ «Брянківське управління шахтостріймеханізації плюс» з січня 1989 р. по грудень 1993 р.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРОПУ: 22933548; місцезнаходження: вул. Ярославська, буд. 40, м. Київ, 04071).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.