Справа № 640/430/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/430/20 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві №275 від 25 вересня 2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 13 березня 2019 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка - ОСОБА_2 , одержаного за роботу в зоні відчуження, за період з 22 травня 1986 року, 26 травня 1986 року, 29 травня 1986 року відповідно до довідки №26 від 01 березня 1997 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві №275 від 25 вересня 2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано відповідача перевести позивача з 16 вересня 2019 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка - ОСОБА_2 , одержаного за роботу в зоні відчуження, за період з 22 травня 1986 року, 26 травня 1986 року, 29 травня 1986 року відповідно до довідки №26 від 01 березня 1997 року. В іншій частині вимог у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить змінити вказане судове рішення в частині, а саме змінити дату з якої позивача необхідно перевести на таку пенсію, не з 16.09.2019 як вказано судом, а з 13.03.2019, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права в цій частині.

Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на тому, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по втраті годувальника їй має бути призначена з дня, що настає за днем смерті годувальника, а саме з 13.03.2019.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача ґрунтуються на тому, що оскаржувана відмова №275 від 25 вересня 2019 року є правомірною.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФ України в м. Києві) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 16.09.2019 звернулась до ГУ ПФ України в м. Києві із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, у зв`язку із втратою годувальника, її чоловіка - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФ України в м. Києві прийняло рішення від 25.09.2019 №275, яким відмовило у переході на пенсію в разі втрати годувальника за ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки заявником не надано первинних документів, а саме особових рахунків та довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, у розмірі відшкодування фактичних збитків, табель обліку робочого часу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що у випадку переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника заробіток для розрахунку пенсії визначається за документами, що є у пенсійній справі померлого годувальника. ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі матеріалів його пенсійної справи, відповідно на час призначення пенсії, подані документи відповідали вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Тому відмова, викладена у рішенні від 25 вересня 2019 року №275 є протиправною. Позивач звернулась до ГУ ПФ України у м. Києві із заявою про переведення лише 16 вересня 2019 року, а тому з цієї дати необхідно здійснити переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зокрема встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно пункту 1 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином, позивач, як дружина померлого годувальника, досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, відповідачем не заперечується право позивача на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Підставою для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший ГУ ПФ України в м. Києві визначено відсутність первинних документів, а саме особових рахунків та довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, у розмірі відшкодування фактичних збитків, табель обліку робочого часу.

Пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи, зокрема: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

З аналізу наведених правових норм вбачається, що при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника не передбачено необхідності надання первинних документів, а саме особових рахунків та довідки про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження, у розмірі відшкодування фактичних збитків, табель обліку робочого часу.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що положеннями Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про переведення на інший вид пенсії додаються документи, які необхідні для розрахунку цього виду пенсії, а саме довідка про заробітну плату, у розмірі відшкодування фактичних збитків, та копії первинних документів, на підставі яких було розраховано цю довідку, табель обліку робочого часу, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачається, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

В той же час, п. 2.3 Порядку 22-1, який встановлює вичерпний перелік документів, які мають додаватися до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не передбачено документів за п. 2.10 цього Порядку.

Разом з тим, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Згідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, у випадку переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника заробіток для розрахунку пенсії визначається за документами, що є у пенсійній справі померлого годувальника.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено перевизначення розміру пенсії померлого. Пенсія, при житті померлому годувальнику була призначена на підставі документів його пенсійної справі, обсяг таких документів давав йому право на отримання пенсії, а у відповідача не виникало сумнівів щодо достовірності даних, відображених у його довідках про його заробітну плату. Тому при вирішенні питання стосовно наявності підстав для переходу на пенсію по втраті годувальника, перевірка обґрунтованості прийняття рішення щодо призначення пенсії годувальнику здійснюватися не може.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.04.2020 у справі №215/6254/15-а(2-а/215/13/16).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФ України в м. Києві від 25.09.2019 №275 про відмову у переході на пенсію в разі втрати годувальника, з підстав ненадання документів: особових рахунків та довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, у розмірі відшкодування фактичних збитків, табель обліку робочого часу, - є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилань в апеляційній скарзі позивача на належність призначення їй пенсії по втраті годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулася із відповідною заявою до ГУ ПФ України в м. Києві 16.09.2019, тобто в межах 12 місячного строку з дня смерті.

За таких обставин, позивачу має бути здійснено переведення на відповідну пенсію з 13.03.2019, тому є помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачу необхідно здійснити переведення з дня її звернення до органу Пенсійного фонду.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення в частині визначення дати з якої позивачу необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги позивача є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права в частині дати з якої позивачу необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні в цій частині. В іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року змінити в резолютивній частині, шляхом зміни у пункті 3 резолютивної частини дату переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з «16 вересня 2019 року» на вірну дату - 13 березня 2019 року.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов