Справа № 240/12874/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/12874/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Колейчик Володимир Віктрович, про визнання протиправною протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62411384 від 24.06.2020 про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик Володимиром Вікторовичем, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20.07.2020 отримав рекомендованим листом постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису від 24.06.2020. Наголошує, що виконавчий напис прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва, тобто, не за місцем проживання та перебування боржника. Разом з тим пояснює, що будь-яких договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не укладав, у зв`язку із чим жодних зобов`язань перед вказаною компанією не має.

Вказану постанову приватного виконавця позивач вважає протиправною та такою, що підлягають скасуванню, оскільки виконавчий документ прийнято до виконання приватним виконавцем не за місцезнаходженням боржника та його майна, тобто з порушенням вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження із врахуванням ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду на 25.09.2020 о 10:00. Постановлено заяву позивача про поновлення строків звернення до суду від 01.09.2020 вирішити у судовому засіданні.

Також, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву та зобов`язано приватного виконавця Клименка Р.В. подати до суду оригінали (для огляду) та належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №62411384.

22.09.2020 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву від 21.09.2020 (а.с.43-47), в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказує, що дії приватного виконавця стосовно винесення оскаржуваної постанови правомірні.

Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до приватного виконавця із заявою б/н від 19.05.2020 про примусове виконання рішення в якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №9746 від 28.04.2020 виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника (позивача) коштів у розмірі 11780 грн. При цьому, відмічає, що у виконавчому написі №9746 від 28.04.2020 прийнятого до виконання вказано місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , що є обов`язковою вимогою до виконавчого напису, тобто в межах його виконавчого округу м. Києва.

Також, звертає увагу суду, що на час вирішення даного судового спору виконавчий напис від №9746 від 28.04.2020 є чинним та таким, що позивачем не оскаржується.

При цьому, повідомляє, що жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (зі змінами) не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження, а тому жодних порушень в своїх діях не вбачає.

Разом із відзивом на позов, відповідачем подано заяву про залишення заяви без розгляду, у задоволенні якої судом ухвалою від 29.09.2020 відмовлено.

У визначені дату та час сторони та їх представники, які беруть участь у розгляді справи до суду не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 25.09.2020 постановлено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши спірні правовідносини та письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

02.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем на підставі статтей 87- 91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис №9746 від 28.04.2020 (а.с. 54).

Вказаним виконавчим написом звернено стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №616999 від 09.02.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус України», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1 від 12.04.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»»). Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.12.2019 по 02.03.2020 у розмірі 10780 грн, та за вчинення виконавчого напису 1000 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 11780 грн.

19.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до приватного виконавця Клименка Р.В. із заявою про примусове виконання рішення (а.с.163, зворот), у якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за № 9746 від 28.04.2020 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 , коштів у розмірі 11780 грн; у випадку встановлення доходу боржника, яким є: позивач, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доха боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62411384, якою відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису №9746 виданого 28.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за № 9746 від 28.04.2020, про звернення стягнення (а.с.66, зворот). Разом з тим, у межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанови: про стягнення з боржника основної винагороди від 24.06.2020 у розмірі 1178 грн, в розмірі 10 відсотків, які стягуються з боржника (а.с.71); постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.06.2020; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.07.2020 (а.с.74), від 16.07.2020 (а.с.75, зворот) та від 05.08.2020 (а.с.77).

Позивач не погоджуючись з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2020 ВП №62411384, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2020 ВП №62411384 суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ).

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень передбачених ч.2 ст.5 Закон №1404-VІІІ.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч.2 ст.24 Закону № 1404-VIIІ).

Заходи примусового виконання рішень передбачені ст.10 Закону №1404-VIII.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону №1404-VIII).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

При цьому, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 5 Закону, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Як вже зазначалося, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»» звернулося до відповідача із заявою про примусове виконання рішення, в якій зазначило місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Під час розгляду справи судом встановлено, що виконавчий напис №9746 від 28.04.2020 прийнято до виконання, який в свою чергу є чинним та ніким не оскаржуваним.

При цьому, відповідачем було перевірено такий виконавчий документ на відповідність вимог передбачених ст. 4 Закону №1404-VІІІ, в тому числі наявність інформації про місце проживання чи перебування фізичної особи - боржника, що є обов`язковою вимогою до виконавчого документа.

Водночас, суд погоджується із твердженнями відповідача про те, під час відкриття виконавчого провадження, виконавець не може (не повинен) надавати оцінку відомостям зазначеним у виконавчому документі, в даному випадку виконавчому напису, який є єдиним належним доказом, відповідно до якого і відкрите виконавче провадження.

Початок примусового виконання рішень та вичерпний перелік документів які необхідні для відкриття виконавчого провадження регламентовані статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз викладених вище норм дає підстави вважати, що виконавець на стадії відкриття виконавчого провадження, не має права вимагати від стягувача інших додаткових документів та обов`язку здійснювати виконавчі дії спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника для початку примусового виконання рішення та відкриття виконавчого провадження, а тому у даних спірних відносинах виконавчий напис нотаріуса та безпосередньо відомості зазначені у ньому слугували підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як видно із виконавчого напису №9746 від 28.04.2020 місце реєстрації боржника (позивача): АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

З огляду на те, що у виконавчому документі прийнятому відповідачем до виконання зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва (АДРЕСА_1) у приватного виконавця не було підстав для повернення такого документу стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, що у свою чергу свідчить про відсутність протиправних дій відповідача при винесені оскаржуваної постанови.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Абз.5 ч.1 ст.3 Закону № 1382-IV визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Отже, враховуючи викладені норми слід наголосити, що фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ані стягувач, ані виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами, а тому приватний виконавець правомірно прийняв до виконання виконавчий документ за місцем проживання або перебування боржника - фізичної особи незалежно від місця реєстрації останнього.

Таким чином, оскаржувана постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва прийнята відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, а позивачем не доведено яким чином відповідачем порушено його права чи свободи діями приватного виконавця винесеною постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2020, а тому оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, відповідно у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні адміністративного позову та положення ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 255, 287, 295 КАС України, Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Колейчик Володимир Віктрович, про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 29.09.2020.

Суддя О.В. Єфіменко