Справа № 240/11450/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/11450/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача - Кувшин І.Р.,

представника відповідача - Єфремова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 24.07.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні 07.09.2020року була оголошена перерва у зв`язку із витребуванням судом додаткових доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

В судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що з 01.21.1981року по теперішній час Позивач працювала виключно на педагогічних посадах, загальний стаж педагогічної роботи перевищує 42 роки. Вважають, що Позивач має право на грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На звернення до Відповідача щодо призначення та виплати такого допомоги Позивач отримала неправомірну відмову, викладену в листах від 22.06.2020року та від 07.07.2020року.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, і пояснила, що у Позивача відсутній сумарно педагогічний стаж відповідно до вимог постанови КМ України від 04.11.1993року №909 для призначення спірної одноразової грошової допомоги, а тому їй правомірно було відмовлено у її призначення та виплаті.

Заслухавши пояснення Позивача її представника та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Безспірно, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати відповідно до пункту 7 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначено в п.2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі - Перелік N 909).

Судом встановлено та визнається сторонами, що саме у відповідності до вказаних правових норм мало місце 18.06.2020року звернення Позивача до Відповідача щодо призначення та виплати вказаної одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду такого звернення Відповідач відмовив Позивачу в призначенні такої допомоги з підстав, наведених в листах від 22.06.2020р. і 07.07.2020р.

Як зазначено в листах Відповідача 22.06.2020р. і 07.07.2020р., та в запереченнях Відповідача на позов, таке не зарахування до пільгового стажу вказаного періоду роботи Позивача на цій же посаді зумовлено виключно тим, що Позивач працювала в позашкільному навчальному закладі, який з 01.01.1992 року не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів і посада "концентрмейстер" не відноситься до посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.

Такі доводи Відповідача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач працювала :

- з 01.09.1981 року по 01.03.1982 року на посаді викладача Андрушівської музикальної школи Житомирської області;

- з 15.03.1992 року по 31.05.1998року на посаді концертмейстер, викладач Житомирської музикальної школи №2;

- з 01.06.1998 року по 31.03.1999року по даний час - на посаді в.о. директора, а з 01.04.1999року - директора Житомирської музикальної школи №2 ( в подальшому - Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад музикальна школа №2 імені Святослава Ріхтера Житомирської міської ради).

Вказані обставини підтверджуються дослідженою судом трудовою книжкою Позивача, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.12-16).

Відповідач не врахував, що відповідно до вимог Переліку N 909 до закладів та установ освіти відносяться, окрім іншого, загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи. Тобто, Андрушівська музикальна школа Житомирської області та Житомирська музикальна школа №2 (Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад музикальна школа №2 імені Святослава Ріхтера Житомирської міської ради) як музикальні школи відносять до закладів та установ освіти.

Відповідач не врахував, що перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N963. До такого переліку віднесено, окрім інших, посади директора позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), викладачі всіх спеціальностей та концертмейстер.

Таким чином, весь страховий стаж Позивача у вказаних закладах освіти та на вказаних посадах, що сумарно перевищує 40років, дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Як вже зазначалося судом, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Судом встановлено і визнається сторонами, що Позивачу лише з 26.05.2020року призначена пенсія за віком, а іншої пенсії Позивач не отримувала.

Таким чином, Позивач має право на грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладені в листах від 22.06.2020року та від 07.07.2020року, є протиправні і підлягають скасуванню.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно квитанції від 22.07.2020року за подання позову Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80грн. відповідно зазначеним в позові позовним вимогам.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладені в листах від 22.06.2020року та від 07.07.2020року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича,7, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 30 вересня 2020 року