Справа № 460/3718/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2020 року м. Рівне №460/3718/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання М.С. Боймиструк та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: Краснюк В.С., представник Марчук В.І.,

відповідача 1: представник Раєвська В.А.,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області, Міністерства внутрішніх справ України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області (далі відповідач 1) та Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 2), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2019 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції";

-зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2019 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції", з урахуванням висновків суду.

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що 05.11.2019 він звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із проходженням служби в органах внутрішніх справ, до якої додав всі необхідні для призначення і виплати такої допомоги документи. Проте, листом від 21.11.2019 йому було повернуто матеріали на виплату. Зазначено, що оскільки після первинного огляду позивача МСЕК пройшло більше двох років, то призначення одноразової грошової допомоги зазначеним порядком не передбачено та відсутні підстави для прийняття, розгляду таких матеріалів та подальшого затвердження відповідного висновку. В грудні 2019 року позивач звернувся до відповідача 1 за роз`ясненнями стосовно отриманого мною вказаного листа від 21.11.2019. Листом відповідача 1 від 07.02.2020 № 1/24 з Міністерства внутрішніх справ України повернуто матеріали на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без права на виплату, оскільки за повідомленням Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України, при розгляді документів для призначення одноразової грошової допомоги встановлено, що у поданих позивачем документах наявні недоліки. На переконання позивача, така бездіяльність відповідачів є незаконною та протиправною. Наголошував, що відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850,відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення. Твердження відповідача 1 про неможливість призначення відповідної грошової допомоги, наведені у листах-відповідях, позивач вважав необґрунтованими та такими, що спростовуються поданими ним на розгляд документами. Наголошував, що вичерпний перелік випадків, в яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.14 Порядку №850, і підстав, на які покликався відповідач, вказана норма не містить. За наведеного, позивач просив повністю задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.07.2020 на 09:30 год.

16.06.2020 відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти позову. Зазначав, що 16.12.2019 Ліквідаційна комісія УМВС України надіслала до Міністерства внутрішніх справ України для затвердження Висновок та матеріали для виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 колишнього працівника міліції ОСОБА_1 . 29.01.2020 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області з Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернулися матеріали позивача із зазначенням недоліків, які унеможливлювали прийняття рішення, про що відповідач 07.02.2020 підготував та надіслав відповідне повідомлення ОСОБА_1 . Тому, відповідач 1 просив повністю відмовити у задоволенні позову (а.с.35-38).

07.07.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в яких виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (а.с.57-60).

13.07.2020 підготовче судове засідання відкладено до 31.07.2020 до 09:30 год.

Позиція відповідача 2 щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позов за вих.№12/6-1169 від 13.07.2020, що надійшов на електронну адресу суду 31.07.2020, а засобами поштового зв`язку 03.08.2020. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач 2 вказав на те, що матеріали щодо призначення позивачу грошової допомоги позивачеві були розглянуті, проте з огляду на наявність у таких матеріалах недоліків, унеможливило прийняття МВС України рішення. Враховуючи викладене, матеріали щодо призначення відповідної одноразової допомоги були повернуті позивачеві на доопрацювання. Наголошував, що зважаючи на очевидні протиріччя в медичній документації, МВС України не приймало жодного з рішень, передбаченого п.9 Порядку №850 (ні про призначення грошової допомоги, ні про відмову в призначенні грошової допомоги). За наведеного, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.87-88,96-99).

29.07.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в яких виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем 2 у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (а.с.78-81).

31.07.2020 підготовче судове засідання відкладено до 13.08.2020 до 16:00 год.

Ухвалою суду від 13.08.2020 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 21.09.2020 об 11:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 21.09.2020, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

У судовому засіданні, призначеному на 21.09.2020, представник відповідача 1 заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до вимог ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представників учасників справи, з`ясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, враховуючи таке.

Судом встановлено та не є спірним у справі, що21.09.1996 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку і боротьбі із злочинністю.

У висновку з матеріалів службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень дільничним інспектором Зарічненського РВ УМВС ОСОБА_1 , затвердженого начальником УМВС України в Рівненській області від 02.10.1996 зазначено, що тілесні ушкодження отримані дільничним інспектором міліції Зарічненського РВ УМВС старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 рахувати отриманими під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку і боротьбі із злочинністю (а.с.14-15).

Згідно з Актом про нещасний випадок на службі від 24.09.1996 позивач 21.09.1996 отримав тілесні ушкодження при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку і боротьбі із злочинністю (а.с.16).

Відповідно до довідки Окружної військово-лікарської комісії від 29.10.1996 за №87, ОСОБА_1 в період проходження служби 21.09.1996 отримав травму "Закрита ЧМТ. Струс головного мозку" при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку (а.с.17).

Вказаний діагноз також підтверджується копією епікризу Зарічненської ЦРЛ від 21.09.1996, копією медичної карти №2656 стаціонарного хворого Зарічненської ЦРЛ (а.с.82).

Свідоцтвом про хворобу ВЛК УМВС України в Рівненській області від 28.01.2005 №25 встановлено, що отримані ОСОБА_1 захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.18).

Рівненською обласною дирекцією "HACK "Оранта" 28.10.2005 проведено виплату в сумі 1075 (одну тисячу сімдесят п`ять) гривень по державному обов`язковому особистому страхуванню, у відповідності до довідки Рівненської обласної дирекції ПАТ "HACK Оранта" № 1790-06-08/1-1205 від 19.11.2019 (а.с.13).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 504512 від 12.09.2019 - ОСОБА_1 із 22.08.2019 встановлено III групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.19).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0019836 від 12.09.2019 ОСОБА_1 втратив 50% професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.20).

31.10.2019 Управлінням соціального захисту населення Зарічненської РДА позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 є інвалідом III групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.12).

05.11.2019 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що МСЕК встановлено 3 групу інвалідності. До заяви додав: довідку МСЕК про відсотки втрати працездатності; копію виписки з акту огляду МСЕК; копію висновку акта про нещасний випадок на службі; копію паспорта, копію картки платника податків; копію свідоцтва про хворобу; копію довідки ВЛК (а.с.21).

За результатами розгляду заяви позивача, листом від 21.11.2019 №1/242 відповідач 1 повідомив ОСОБА_1 , що оскільки у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, топідстави для звернення за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності відсутні (а.с.22, 39).

В грудні 2019 року позивач звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненської області за роз`ясненнями стосовно отриманого ним листа-відповіді від 21.11.2019. Позивачу було повідомлено, що заяву про виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із проходженням служби в органах внутрішніх справ із повним пакетом документів буде направлено для розгляду в Міністерство внутрішніх справ України.

Листом від 16.12.2019 №1/265 відповідач 1 надіслав відповідачу 2 для затвердження висновок та матеріали для виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 колишнього працівника міліції ОСОБА_1 (а.с.40).

Відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію", складеного 17.12.2019 ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області на підставі матеріалів позивача, у зв`язку з інвалідністю, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є 12.09.2019. На підставі пп.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності) працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, одноразову грошову допомогу призначено ОСОБА_1 у розмірі 299975,00 грн. (а.с.46).

29.01.2020 відповідач 2 надіслав відповідачу 1 лист №3046/15-2020, яким повернуто матеріали на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с.47-48).

Листом ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненської області від 07.02.2020 №1/24 повідомлено, що з Міністерства внутрішніх справ України повернуто матеріали на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності без права на виплату, оскільки за повідомленням Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України при розгляді документів для призначення одноразової грошової допомоги встановлено, що свідоцтво про хворобу №25 від 28.01.2005 складено військово-лікарською комісією за розпорядженням відділу кадрів відділу роботи з персоналом УМВС України в Рівненській області без надання акту Н-1 на момент проходження ВЛК та на підставі пояснень позивача щодо отриманої травми в 1996 році. Також позивача проінформовано, що в затвердженому 02.10.1996 начальником УМВС України в Рівненській області висновку з матеріалів службового розслідування йдеться про відсутність щодо позивача в епікризі Зарічненської ЦРЛ від 21.09.1996 діагнозів: "закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку", тощо, що могло б мати так звані віддалені наслідки перенесеної травми в 1996 році. Окрім того, вказано, що в порушення п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, позивачем долучено лише копію "Акта про нещасний випадок на службі" від 24.09.1996 без засвідчення її відповідності оригіналу, яку не може бути враховано при прийнятті рішення, оскільки не містить інформації: які тілесні ушкодження отримані позивачем. Також вказано, що ним подано засвідчену копію висновку службового розслідування від 02.10.1996, подання якої Порядком не передбачено. Отже, наявність зазначених недоліків унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами (а.с.23, 49-50).

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, неодноразово розглядав і Конституційний Суд України та сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 5-рп/2002).

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон "Про міліцію") визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі Порядок №850).

При цьому, суд враховує, що 07.11.2015 набрав чинності Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII).

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIIIвизначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема ч.6 ст.23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку № 850.

Згідно з п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Пунктом 7 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з п.8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку № 850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, до виключної компетенції МВС України належить прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги на підставі направлених до нього уповноваженими підрозділами документів.

Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Згадані підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, в постановах від 24.10.2019 у справі №809/950/17 та від 28.03.2019 по справі №296/10138/16-а.

Як встановлено судом, відповідач 1 склав та направив до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тобто не вчиняв протиправних дій чи бездіяльності,що стосуються призначення одноразової грошової допомоги. Відповідно до вимог Порядку №850 такі повноваження належать МВС України.

При цьому, з обставин справи слідує, що відповідачем 2 не було прийнято будь-якого рішення за результатами розгляду заяви позивача і доданих до неї документів та вчинені дії щодо повернення таких документів, що не відповідає вимогам Порядку №850.

Верховний Суд України в постановах від 18.03.2014 (справа №21-11а14) та від 22.04.2014(справа №21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Таким чином, враховуючи те, що Міністерством внутрішніх справ України у встановлений законодавством строк та порядку рішення з питань виплати одноразової грошової допомоги не прийнято, а документи позивача повернуті до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, суд вважає, що відповідачем 2 вчинено протиправні дії.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем 2, в порушення ч.2 ст.77 КАС України, не спростовано, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено наявність протиправних дій відповідача 2 щодо неприйняття рішення з питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області ( вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, ), Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, буд.10, м. Київ, 01024, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2019 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції".

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2019 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 жовтня 2020 року.

Суддя С.А. Борискін