Справа № 260/2360/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2020 року м. Ужгород№ 260/2360/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 29 квітня 2020 року пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши до пільгового стажу, Який дає право на пенсію з вислугу років, період роботи з 01.11.1989 по 27.09.1993рр. на посаді помічника складача поїздів станції Баркасово Львівської залізниці та період роботи з 09.11.1994 по 12.08.2008рр. на посаді помічника складача поїздів станції Мукачево Львівської залізниці.

Позовна заява мотивована тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, якою просив призначити йому пенсію за вислугу років у зв`язку з досягненням 55 річного віку, з яких більше 23 років працював на посадах помічника машиніста електровоза, складача поїздів та помічником складача поїздів.

Рішенням №52 від 04.05.2020 року про відмову у призначенні пенсії позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Позивач вважає, що у спірних періодах займав посади, які відповідно до законодавства України надають права для призначення пенсії за вислугу років, відтак у відповідача не було підстав для відмови у призначенні такої.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що відділом з питань призначення пенсій управління пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності для призначення пенсії: загальний стаж позивача склав - 34 роки 5 місяців 7 днів, з них робота за вислугою років - 6 років 4 місяці 27 днів, що є не достатньо для призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, відповідач зазначив, що обійманні позивачем посади, нібито не належать до переліку категорій посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 квітня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з огляду на досягнення ним 55 річного віку.

04 травня 2020 року Рішенням про відмову у призначенні пенсії №52 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки згідно списку професій посад затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 посада помічника складачів поїздів не передбачена, а стаж за цей період роботи на посаді помічника складачів поїздів було враховано до загального стажу роботи позивача.

Відповідно до ст.46 Конституції України , громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ №583 від 12.10.1992 року, визначено право на пенсію за вислугу років складачам поїздів.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно зі ст.62 Закону «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , позивач у спірний період працював:

- з 14.11.1986 року по 10.08.1987 року помічником машиніста електровоза;

- з 01.11.1989 року по 27.09.1993 року помічник складача поїздів;

- з 09.11.1994 року по 11.08.2008 року помічник складача поїздів;

- з 12.08.2008 року по 31.03.2009 року складач поїздів;

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача на посаді помічник складача поїздів з 01.11.1989 по 27.09.1993рр. та з 09.11.1994 по 11.08.2008рр., оскільки згідно списку професій посад затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 посада помічника складачів поїздів не передбачена, відтак такий стаж було зараховано да загального стажу роботи.

Факт роботи в оскаржуваний період відповідачем не заперечується та врахований до загального стажу.

Суд зазначає, що у даному випадку спірним є питання правомірності не включення пенсійним органом до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.11.1989 року по 27.09.1993 та з 09.11.1994 року по 11.08.2008 року, на посаді помічника складача поїздів, як наслідок, відмова в призначенні пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом встановлено, що Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (справа №235/4148/17) було досліджено питання, щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи на посаді помічник складача поїздів.

Так, Верховний суд у Постанові від 07 лютого 2019 року зазначив, що робота помічника складача поїздів згідно Наказу Міністерства соціального забезпечення № 197 від 29.12.1993 включена в перелік професій та посад робітників залізничного транспорту та метрополітенів, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Позивач в період з 01.11.1989 року по 27.09.1993 року працював помічником складача поїздів станції Баркасово Львівської залізниці та з 09.11.1994 року по 12.08.2008 року помічник складача поїздів станції Мукачево Львівської залізниці.

Вказані обставини підтверджено також довідкою АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» Виробничий структурний підрозділ «Ужгородська дирекція залізничних перевезень».

Отже, доводи відповідача про неможливість зарахувати до пільгового стажу оскаржувані періоди роботи позивача є безпідставними, крім того Верховним судом було висловлено позицію щодо можливості зарахування такого стажу до пільгового стажу.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 72, 77, 78, 139, 162, 205, 243, 245, 246, 255, 262, КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 :

- з 01.11.1989 року по 27.09.1993 року на посаді помічника складача поїздів станції Баркасово Львівської залізниці

- з 09.11.1994 року по 12.08.2008 року на посаді помічник складача поїздів на станції Мукачево Львівської залізниці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29 квітня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк