Справа № 500/269/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/269/20 пров. № А/857/9895/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року про повернення позовної заяви (ухвала постановлена судом в м. Тернопіль в складі головуючого судді Шульгач М.П., дату складення повного тексту ухвали суду не зазначено) у справі № 500/269/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної казначейської служби України у Кременецькому районі Тернопільської області, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 38 226,87 грн шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення виявлених недоліків шляхом сплати судового збору.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суддя суду першої інстанції не звернув уваги на підстави для звільнення його від сплати судового збору, які він наводив у позовній заяві. Зокрема, на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», в якому зазначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Вказує, що дані доводи про звільнення його від сплати судового збору залишені поза увагою судді, не мотивовано причин чому їх не взято до уваги.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу у встановлені судом строки не подав.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 , як суддя у відставці отримує у Кременецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

На підставі положення абзацу першого підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України орган Пенсійного фонду України як податковий агент щомісячно утримував з щомісячного довічного грошового утримання позивача податок з доходів фізичних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу першого підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд ці положення Податкового кодексу України визнав неконституційними.

Таким чином, внаслідок здійснення відрахувань податку з доходів фізичних осіб, позивач вважає, що йому завдано шкоду в сумі 38 226,87 грн, про стягнення сум яких позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що оскільки позивачем вимоги, вказані в ухвалі судді від 22 січня 2020 року не виконані, недоліки позовної заяви у встановлений судом строк не усунені (судовий збір не сплачено), а тому позовна заява підлягає поверненню.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з вимогами статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як встановлено судом, ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 31 січня 2020 року, що підтверджується відповідним записом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.12).

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву зазначив, що позивачем не виконано вимоги, вказані в ухвалі судді від 22.01.2020 щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Однак, при винесенні даної ухвали суддею не враховано посилання позивача у позовній заяві про те, що по даній категорії справ судовий збір не сплачується на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», в якому зазначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення позивача з даним позовом було Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу першого підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд ці положення Податкового кодексу України визнав неконституційними.

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України рішення органу державної влади, яким стягувались кошти з довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, визнано незаконним. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Дані обставини не враховані суддею суду першої інстанції як підстава для звільнення від сплати судового збору, передбачені п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», про які позивач вказував в позовній заяві. В оскаржуваній ухвалі суддя суду першої інстанції не розглянув дані доводи позивача про підстави для звільнення його від сплати судового збору, не надав їм правової оцінки та не взяв до уваги.

Враховуючи визначені вище обставини, які не були враховані суддею суду першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви позивачу, колегія суддів приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції виніс передчасну ухвалу про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з не усуненням останнім недоліків позовної заяви.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу № 500/269/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 01.10.2020.