Справа № 530/924/20
Суддя: Ситник О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № Справа № 530/924/20
Номер провадження 2-а/530/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., секретарі Стрілець Л.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21 червня 2020 ,-

В С Т А Н О В И В:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 21 червня 2020 року інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП молодшого лейтенантом поліції Передерієм О.А. було винесено постанову серії ДП 18 № 330001 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на нього за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Цю постанову вважає необгрунтованою та протиправною, оскільки 21 червня 2020 року о 00.40 хвилин в м. Полтава, вул. Сакко, 170-В автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 не керував, автомобіль приблизно за 10-15 хвилин до зустрічі із поліцейським було зупинено водієм даного траснпортного засобу громадянином ОСОБА_2 , та було припарковано на узбіччі дороги. Після чого водій за власними справами на деяким час пішов , залишивши автомобіль В момент так званого виявленого поліцейським правопорушення зі сторони ОСОБА_1 останній перебував на задньому пасажирському кріслі автомобіля, мав наміри залишатися на зазначеному місці невизначений час, керувати транспортним засобом в зазначений час ОСОБА_1 намірів не мав, так як чекав на повернення водія.

03.08.2020 позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін на усунення недоліків. 05.08.2020 від представника позивача надійшла заява про виправлення недоліків, недоліки були усунені. 07.08.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та поновлено позивачу строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі.

Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено сторонам право про вчинення відповідних процесуальних дій.

26.08.2020 року замінено первісного відповідача - Головне управління Національної поліції в Полтавській області належним - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

25.09.2020 року у судовому засіданні представник позивача Троцький Б.А. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, зазначив , що постанова винесена неправомірно на тій підставі, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а протилежного працівниками поліції не доведено . Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Представник належного відповідача від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду 17.09.2020 року заяву про розгляд справи у їх відсутність , заперечували повністю стосовно задоволення позову , надіслали суду та позивачу відзив на адміністративний позов . З відзиву вбачається, що позовні вимоги позивача ними не визнаються. Стверджують , що інспектором було прийнято рішення скласти вищезазначену постанову , оскільки на його вимогу пред`явити посвідчення , ОСОБА_1 вказав, що документів у нього немає, також посилаються на правові позиції Верховного Суду України , на відеоматеріали які маються у справі та вказують що на громадянина ОСОБА_1 в цей же час також складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП , який розглянутий судом , де він визнаний винним у вчиненні цього правопорушення , але рішення не набрало чинності.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, переглянувши відеофайли які були надані як позивачем по справі , так і відповідачем по справі, суд прийшов до наступного висновку:

Із змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 330001 від 21 червня 2020 року слідує, що інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Передерієм О.А. було застосоване до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що останній 21 червня 2020 року о 00.40 хвилин в м. Полтава, вул. Сакко, 170-В керував автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , не мючи при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, а також не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України "Про Національну поліцію", Правил дорожнього руху.

За статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Згідно ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у рішенні від 15.03.2018 року № 554/5558/16-а - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення вказує на місце знаходження органу , уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно - територіальним устроєм України , тоді як поняття «на місці вчинення правопорушення »визначене у ст. 258 КУпАП тлумачиться судом не на користь позивача. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, ч. 1 ст. 126 КупАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, також відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення регулюється статтями 278, 279 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Згідно частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимоги Правил дорожнього руху, а саме за те, що 21 червня 2020 року о 00.40 хвилин в м. Полтава, вул. Сакко, 170-В керував автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , не мючи при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, а також не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обовязок щодо доказувння правомірності свого рішення покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази , які не були покладені в основу оскаржуваного рішення , за винятком коли він доведе , що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення , але вони не були отримані з незалежних від них причин.

Постанова № 18445 серія ДП 18 № 330001 винесена 21.06.2020 року стосовно громадянина ОСОБА_1 інспектором ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП в правовому полі , за місцем його вчинення. Враховуючи висновки правової позиції Верховного Суду України у рішенні від 15.03.2018 року № 554/5558/16-а - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення вказує на місце знаходження органу , уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно - територіальним устроєм України, тоді як поняття «на місці вчинення правопорушення »визначене у ст. 258 КУпАП тлумачиться судом не на користь позивача. Отже посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення цим прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. В постанові вказано, що здійснювався відеозапис з бодікамери ВІ 0070 , тим самим інспектором виконані приписи ч. 3 ст. 283 КУпАП - де чітко передбачається імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото чи відео запис, та враховуючи правовову позицію КАС Верховного Суду України від 13.02.2020 року № 524/9716/16-а - про відсутність посилання та технічний засіб , за допомогою якого здійснювався відео запис , відповідно було б порушенням. Тобто суд бере до уваги докази , а саме записи з боді камери при складанні постанови.

Завданнями і функціями УПП в Полтавській області ДПП відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної служби поліції , затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 року № 96 є реалізація державної політики у сфері дорожнього руху , виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху , контроль за додержанням законів , інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху .Повноваження поліцейського патрульної поліції відповідно до посадової інструкції , затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року за № 4/1 під час несення служби є розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників , які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб , які передбачені законодавством. П. 2.4.ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог циз Правил, а також пред`явити для перевірки документи , зазначені в п. 2.1. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб , а у випадках передбачених законодавством - страховий поліс . У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності посвідчення водія відповідної категорії , реєстраційного документа на транспортний засіб та чинного поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності особа несе відповідальність встановлену законом ,відповідальність за таке порушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП . Згідно правової позиції ВС України від 25.09.2019 року у справі № 127/19283/17 - право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити документи. З відео файлів вбачається, що ОСОБА_1 вказав, що даних документів при ньому немає, також представником позивача адвокатом було це наголошено в судовому засіданні, що сторона позивача оскаржує постанову на тій підставі, що ОСОБА_1 не був водієм , а документів при ОСОБА_1 на автомобіль дійсно не було. З відеофайлів вбачається,що інсперктором було проведено процедуру розгляду адміністративної справи , роз`яснено право на правову допомогу. Також роз`яснено , що забезпечення адвоката існує тільки в разі адміністративного затримання. Окрім ОСОБА_1 в автомобілі також була пасажирка , інших осіб не було , дана пасажирка вказала, що не була водієм, тому пояснення позивача у частині того, що він не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу, під час спілкування з цією особою - нею на запитання інспектора чи вона була за кермом, вона відповіла «ні, я була пасажиром» (відеозапис № о 01.04.02), інших осіб які б могли керувати автомобілем на місці не було виявлено, а також продовж тривалого часу,а саме двох з половиною годин протягом якого відбувалася відеофіксація правопорушення жодна особа, яка могла б бути водієм автомобіля (зі слів позивача - відійшла від автомобіля на деякий час) не з`явилася. Також суд зазначає, що на відеофайлах № та № ОСОБА_1 пропонує працівнику поліції виключити бодікамеру та вирішити питання не притягнення його до адміністративної відповідальності , тим самим визнавши адміністративні правопорушення , оскільки дані відео файли також стосувались оформлення протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП . Позивачем не надано суду доказів, що ним заявлялися клопотання під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які залишились не вирішені інспектором патрульної поліції.

Тобто , відповідно по правового поля - за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") настає відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. П. 2.4.ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи , зазначені в п. 2.1. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб , а у випадках передбачених законодавством - страховий поліс . У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності посвідчення водія відповідної категорії , реєстраційного документа на транспортний засіб та чинного поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності особа несе відповідальність встановлену законом ,відповідальність за таке порушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП . Згідно правової позиції ВС України від 25.09.2019 року у справі № 127 /19283/17 - право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити документи. Отже, системний аналіз цих положень вказує на те, що вони кореспондуються між собою. З сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі надані докази того, що при зупиненні транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 гр. водієм якого був ОСОБА_1 - керував даним транспортним засобом та не мав при собі свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, а також не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. При цьому, суд при оцінці доказів у справі враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст.73,76,77 КАС України, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення Правил дорожнього руху України, наявні в матеріалах справи .

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, з урахуванням Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій,ухвалених 13 лютого 1991 року,та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України, суд приходить до висновку, що наявні у справі будь-які належні , достатні і допустимі докази на підтвердження вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (порушення п.п.2.1. а, в, г-1 ПДР України), за обставин, які вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення серія ДП 18 № 330001 від 21.06.2020 року, існують та вбачаються з досліджених матеріалів справи в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та імперативні норми ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем у справі-суб`єктом владних повноважень поліцейським інспектором взводу № 2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Передерієм О.А. . надано докази щодо правомірності свого рішення щодо притягнення позивача у справі ОСОБА_1 до адміністративної вцдповідальності за обставин, які викладені ним в оскаржуваній постанові. Отже, з урахуванням сукупності вищевикладених обставин справи, суд повинен прийти до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 330001 від 21.06.2020 року, що винесена на місці поліцейським про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - підлягає залишенню без змін , а позовна заява без задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 158 -163, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 126 ч. 1, 251, ПДР , суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21 червня 2020 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 30 вересня 2020 року.

Суддя -