Справа № 628/1205/20
Суддя: Шиховцова А. О.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/1205/20
Провадження № 2-а/628/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 р. Куп`янський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря - Шевченко О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Метельова П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Куп`янську адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі поліцейського СРПП Куп`янського ВП старшого лейтенанта рядового поліції Бреславського Владислава Євгеновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним адміністративним позовом, вказуючи, що 20.05.2020 р. поліцейським СРПП Куп`янського ВП рядовим поліцейським Бреславським Владиславом Євгеновичем у відношенні нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №016237 від 20 травня 2020 року. Поліцейський в постанові зазначив, що він нібито порушив вимоги ч.2 ст.126, ч.1 ст. 126 та ч.5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гри.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 20.05.2020 о 18-00 год. в Х/о смт. Ківшарівка, 77 був без застебнутого мотошолома, без п.в. тобто немаючі права керування та без свідоцтва реєстрації ТЗ, чим порушив п.п. 2.3.2, 2.1. а, 2.1.б ПДР України.

З вищенаведеною постановою позивач не згоден та вважає її необґрунтованою та такою що винесена без жодних доказів, посилаючись на наступне.

Позивач вказує на те, що 20.05.2020 року він не керував транспортним засобом «Мінск» 3.1121 в смт. Ківшарівка, так як дійсно він не має посвідчення водія (його не отримував.

За кермом мотоциклу «Мінск» 3.1121 реєстраційний номер НОМЕР_1 був ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а він - ОСОБА_1 був пасажиром. У зв`язку з чим просив викликати ОСОБА_2 у судове засідання для допиту як свідка. Так, 20.05.2020 р. вони під`їхали до магазину АТБ та направилися до магазину, коли вони були метрів за 20 від мотоцикла, до них підійшли працівники поліції. Позивач їм відповів, що транспортний засіб його діда, після чого вони почали складати відносно нього спірну постанову, адже в нього не було посвідчення водія. Його доводи, що не він керував транспортним засобом, вони не приймали до уваги. В той момент він розгубився, адже не знав що робити в подібних ситуаціях. А друг, який керував транспортним засобом в той момент злякався правоохоронців та відійшов у бік, адже він раніше притягався до кримінальної відповідальності та побоявся поліцейських.

Позивач також зазначив, що у постанові серії БАА №016237 від 20 травня 2020 року графа «До постанови додаються» не заповнена», тому вважає, що докази його вини взагалі відсутні.

За таких обставин, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія БАА № 016237 від 20.05.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2, ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 29.05.2020 р. суд відкрив провадження у даній справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Метельов П.А. у судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки, відзив не подав. На підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 016237 від 20.05.2020 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 6). У цій постанові зазначається, що ОСОБА_1 20.05.2020 о 18-00 год. в Х/о смт. Ківшарівка, 77 був без застебнутого мотошолома, без п.в. тобто немаючі права керування та без свідоцтва реєстрації ТЗ, чим порушив п.п. 2.3.2, 2.1. а, 2.1.б ПДР України.

На запит адвоката Метельова П.А. Куп`янський ВП ГУНП в Харківській області надав відповідь, в якій зазначив, що рапорти та пояснення поліцейського СРПП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області рядового поліції Бреславського В.С. щодо складання постанови БАА № 016237 20.05.2020 відсутні. Відеозапис фіксування складання постанови БАА № 016237 20.05.2020 поліцейським СРПП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області рядовим поліції Бреславським В.С. відсутній (а.с.29).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 20.05.2020 р. він разом з ОСОБА_1 їхали на мотоциклі «Мінск», при цьому за кермом був саме він - свідок, позаду нього сидів ОСОБА_1 , як пам`ятає, шоломи були. Під`їхали до магазину «АТБ» та направилися до нього. Не дійшовши до магазину до них підійшли працівники поліції та почали розмовляти з ОСОБА_1 . Свідок відійшов від них та у цей час стояв осторонь. Крім того, свідок надав суду для огляду своє водійське посвідчення.

Вирішуючи даний позов, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, шостою статті 121, статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення, накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів (відеозапис) вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Судом встановлено, що працівниками поліції належним чином не формувались жодні матеріали адміністративної справи, не відбиралися пояснення у правопорушника або свідків. Тобто відповідачем не зібрано та не надано до суду жодних доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та правомірності своїх дій.

Фактично матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Крім того відповідач, як суб`єкт владних повноважень в супереч ч.4 ст.159 КАС України не подав відзив на позов без поважної причини, що йому було запропоновано відповідно до ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 29.05.2020 р., що дає суду підстави кваліфікувати дії відповідача як визнання позову.

Також слід зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року за № 7460/03.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного, суд керуючись ст.ст. 242-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 016237 від 22.05.2020 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч.1, 2, ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Куп`янський міськрайонний суд.

Суддя А.О.Шиховцова