Справа № 263/6290/20
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/6290/20
Провадження №2-а/263/199/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі судді Соловйова О.Л. при секретарі Кирилюк В.В., за участі представника позивача - адвоката Лисакової О.О., представника відповідача Тимошенко П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушенн,
В С Т А Н О В И В :
До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради (далі за текстом «Адмінкомісії») про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №398 від 04 березня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про хибність висновків Адмінкомісії, викладених у постанові №398 від 04 березня 2020 року, за якою встановлено порушення Правил благоустрою території м.Маріуполя. Останнього притягнуто до відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1700грн. За фабулою правопорушення викладеного у постанові, відповідач вважав встановленим, що 21 лютого 2020 року о 14:30год виявлено факт розміщення елементів зовнішнього художнього оформлення, на фасаді будівлі АДРЕСА_1 без затверджених паспортів, а також самовільно встановлено кіоск на міській території біля споруди БЦ «Злато», що є порушенням п.14-1.20 Розділу 15 Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-616 від 21.06.2011, із подальшими змінами та доповненнями. Не погоджуючись із адміністративним стягненням, ОСОБА_1 зазначає, що змістом постанови не доведена його провина у вчиненні правопорушення. Так, за наслідками розгляду адміністративного матеріалу відповідач за відсутності доказів визначився із належністю кіосків та елементів зовнішньої реклами позивачу, безпідставно притягнувши до відповідальності. З приводу дотримання процесуальних строків оскарження, зазначив, що виклик на засідання адмінкомісії не отримував, це позбавило можливості особистої участі для доведення своєї правової позиції. Про наявність оскарженої постанови дізнався з виконавчих дій застосовних на стягнення суми штрафу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.
Роз`яснено учасникам їх право на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.
08 липня 2020 року від відповідача Адмінкомісії, надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 04 березня 2020 року на засіданні Адмінкомісії розглянутий протокол про адміністративне правопорушення №002912 від 21 лютого 2020 року, складений співробітниками інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя, відповідно до якого 21.02.2020 о 14:30 виявлено, що ФОП ОСОБА_1 самовільно встановив торгівельний об`єкт (кіоск) за адресою: АДРЕСА_1 та розмістив на фасаді будівлі елементи зовнішнього художнього оформлення. Адреса місця мешкання правопорушника внесена зі слів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), документи на встановлення особи, останній надавати відмовився. Повідомлення про час та місце розгляду протоколу надсилалось за вказаною адресою, крім того секретар телефоном повідомляла ОСОБА_1 , який заперечуючи свою провину від участі у засіданні комісії відмовився.
В судовому засіданні, представник позивача - адвокат Лисакова О.О., зміст позовних вимог підтримала, зазначивши до відповідачем за відсутності будь-яких доказів зроблені хибні висновки щодо належності об`єктів зовнішньої реклами позивачу. А твердження про самовільне заняття земельної ділянки шляхом встановлення об`єкту торгівлі (кіоску) не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки на парапеті з фасаду будівлі встановленні два кіоски, які є невід`ємною частиною готельного комплексу. Посилання у постанові про самовільне розміщення кіоску на міській території біля споруди БЦ «Злато» є хибними та таким, що не ґрунтуються на матеріалах перевірки, оскільки цільове призначення об`єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі прав власності визначено, яка готельний комплекс.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відомості про належність були внесені до протоколу зі слів правопорушника, останній не заперечував, що елементи зовнішньої реклами та кіоски належать йому особисто. Назва об`єкту нерухомості, як Бізнес Центр «Злато», було визначено з документів, які надавались інспекторам з благоустрою під час перевірки.
Допита за клопотання представника відповідача свідок ОСОБА_2 суду показала, що обіймає посаду головного спеціаліста відділу котролю санітарного стану та утримання житлових будинків інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя. 21 лютого 2020 року була залучена до комісійного обстеження кіосків, розташованих по АДРЕСА_1 . По виходу на місцевість було встановлено самовільне розміщення двох МАФів, які перебувають в оренді у ФОП ОСОБА_3 , з приводу чого останній надав договір оренди. З технічної документації, яка була у розпорядженні комісії, встановлено, що об`єкт нерухомого майна є Бізнес Центром «Злато», про що були внесені відомості до протоколу. Порушення порядку з розміщення об`єктів зовнішньої реклами, за згоди ОСОБА_1 , були також інкриміновані останньому.
Судом досліджуються саме представлені сторонами докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.
Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.
В судовому засіданні встановлено, що 21 лютого 2020 року головним спеціалістом (інспектором з благоустрою) Яцко Т.А. складений протокол № 002912, відповідно до якого 21 лютого 2020 року о 14:30 год. на території по пр.-ту Перемоги, 20 у м.Маріуполі самовільне встановлення кіоску ФОП ОСОБА_1 на міській території біля споруди БЦ «Злато». Елементи зовнішнього художнього оформлення - вивіски змістом «GOOD МЕБЕЛЬ, фабричні меблі, меблі на замовлення, штори, гардини, карнизи, аксесуари. Ательє на фасаді будівлі встановлено без затверджених паспортів, чим порушено п.14-1.20 розділу 14-1, п.п.17 п.15.5 розділу 15 «Правил благоустрою території м.Маріуполя», затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-161 від 21 червня 2011 року, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП. У вказаному протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився надати документи на встановлення особи. Останньому повідомлено про права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП., з урахуванням яких ОСОБА_1 власноруч надані пояснення, за яких він з протоколом не згоден, оскільки «Маф встановлено на землі, яка перебуває в оренді».
До протоколу додано 5 фотографії з відображенням елементів зовнішньої реклами.
Постановою Адмінкомісії №398 від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн.
Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері благоустрою.
Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення вини ОСОБА_1 у порушені Правил благоустрою території м.Маріуполя та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією статті 152 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Санкція указаної статті передбачає накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, на суб`єкта відповідальності може бути накладений штраф у розмірі від 850 до 1700 гривень. Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач як на підставу своїх вимог посилається на те, що відповідачем порушено процедуру складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки не встановлено вину особу, який належать об`єкти, розміщенням яких порушено Правила благоустрою м.Маріуполя, а також не дотримано процедуру розгляду - не вжито належних заходів до повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду протоколу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З долученої до матеріалів справи копії протоколу від 21 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 не визнав свою провину.
З огляду на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, і такі обставини повинні бути підтвердженні як належними, допустимими, достовірними, так і достатніми доказами, суд не може прийняти як докази правомірності винесення оскаржуваної постанови на основі лише протоколу та фото таблиці. Оскільки, протокол про адміністративне правопорушення не має доказового значення, а надані разом із відзивом до суду фотознімки не містять фіксації правопорушення. Так, зафіксоване розміщення елементів зовнішньої реклами, не доводить її належність позивачу. Самовільне розміщення об`єктів торгівлі (кіоску) взагалі жодним чином не зафіксовано, що позбавляє можливості спростувати доводи позовної заяви щодо фактичного розміщення МАФу на зовнішніх елементах будівлі без захоплення міської території.
Наведені недоліки, а саме відсутність доказової бази адмінкомісією не враховано, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення по суті.
Беззаперечних доказів на підтвердження вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 суду не надано, тобто наразі не встановлено, що саме він розмістив елементи зовнішнього художнього оформлення на фасаді будівлі та самовільно встановив кіоск на міській території біля споруди БЦ «Благо». Справедливість зазначених висновків суду, підтверджена допитом в суді судового засідання свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила, що належність об`єктів зовнішньої реклами встановлена зі слів ОСОБА_1 , який погодився із складанням протоколу відносно нього, а тому наявність чи відсутність в його діях події адміністративного правопорушення підлягає встановленню при новому розгляді. Крім того, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в максимальній межі санкції статті 152 КУпАП, тобто у розмірі 1 700 гривень, адміністративна комісія не в повній мірі врахувала дані про особу, те, що до адміністративної відповідальності він притягається вперше, не з`ясувала його матеріальне становище, не встановила, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для накладення стягнення в мінімальному розмірі 850 гривень, чи були підстави для накладення штрафу у максимальному розмірі 1700 гривень, чи є підстави для застосування ст. 22 КУпАП.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. У контексті наведеного слід відзначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд вважає, що підстави за яких винесена постанова за ст.152 КУпАП не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС направленню на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), яким є Адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі «Правил Благоустрою території м. Маріуполя», затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011р. №6/8-616, керуючись ст.ст.8, 9, 77, 90, 205, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №398 від 04 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, юридична адреса: пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О. Соловйов