Справа № 280/2185/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 вересня 2020 року о/об 12 год. 19 хв.Справа № 280/2185/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 57 )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

за участі представників сторін:

від позивача - Свистун О.В.

(діє на підставі ордеру серія АР № 1014790)

від відповідача - Воронов О.О.

(діє на підставі ордеру серія АР № 1022669)

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ».

- зобов`язати Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області (код за ) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства 9,3982 га за місцем розташування - кадастровий номер: :03:014:0009.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 13 квітня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 13 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року підготовче засідання відкладено до 16 червня 2020 року.

16 червня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 11 серпня 2020 року.

11 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 07 вересня 2020 року після закриття підготовчого провадження.

07 вересня 2020 року у розгляді справи оголошено перерву до 16 вересня 2020 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 16 вересня 2020 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що у частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Вказує, що відповідачем порушено чинне законодавство, оскільки рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 » прийнято з підстав, не передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України. Вказує, що відповідач у своєму рішенні протиправно послався на відсутність документів, які підтверджують досвід роботи позивача у сільському господарстві згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України та Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві.

В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №40620 від 03 вересня 2020 року), відповідно до якого зазначив, що згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Перелік професій сільського господарства передбачений Державним класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327. При цьому, професії слюсаря автомашин та водія легкового автомобіля в цьому переліку відсутні. Вказує, що підтвердженням стажу роботи в сільському господарств може бути лише робота за фаховою сільськогосподарською спеціальністю, як то садівники, землероби, рільники, овочівники тощо. Посилання ж у позові на наявність у власності земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», у зв`язку з чим позивач вважає себе членом особистого селянського господарства, що начебто відповідає умовам, передбаченим пунктом 4 Переліку, не заслуговують на увагу, оскільки на цю обставину позивач не посилався у своєму зверненні до відповідача від 07 жовтня 2019 року. Крім того, згідно з пунктом 4 Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №584 від 12 серпня 2015 року, передбачено наявність виписки з погосподарської книги про ведення особистого селянського господарства або участь у веденні особистого селянського господарства, а не довідки про членство у ньому. Відповідно, форми таких документів також встановлені нормативно, довідка про членство в особистому селянському господарстві не відповідає встановленим формам і не може слугувати належним доказом. Таким чином, вказує, про те, що рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 » прийнято у відповідності з чинним законодавством, з дотриманням всіх належних регламентних та законодавчих процедур, в межах компетенції суб`єкта владних повноважень, передбачених законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства 9,3982 га за місцем розташування - кадастровий номер: :03:014:0009 вказує на те, що така позовна вимога вже була розглянута Запорізьким окружним адміністративним судом по іншій справі.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи позовної заяви, відзиву відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07 жовтня 2019 року до селищної ради надійшла заява від ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :03:014:0009, площею 9,3982 га.

До заяви додано, зокрема:

- копія паспорту та ідентифікаційного номера заявника,

- копія документу, що підтверджує досвід роботи у сільському господарстві,

- графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

27 лютого 2020 року Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області прийнято рішення №220 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ».

Відповідно до вищевказаного рішення зазначено, що позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :03:014:0009, площею 9,3982 га, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві згідно з часини 6 статті 118 ЗК України та Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 2015 року.

Не погоджуючись з такими рішеннями позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до частин 1, 6, статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

При цьому частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача в порядку статті 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9,3982 га.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Таким чином, за наслідками розгляду звернення позивача про надання дозволу на ділянку 9,3982 га відповідач мав прийняти одне з двох можливих рішень - надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж відмовити у наданні такого дозволу у разі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що позивачу рішенням №220 від 27 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства з підстав відсутності документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві згідно з часини 6 статті 118 ЗК України та Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 2015 року.

Необхідно зазначити, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, відповідач оспорюваним рішенням №220 від 27 лютого 2020 року надав відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 з підстав, не передбачених ЗК України.

Досліджуючи питання наявності досвіду роботи позивача у сільському господарстві, судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги позивача визначено, як особу яка веде селянське господарство. Позивачем разом з заявою до відповідача надавалась довідка про підтвердження його перебування членом особистого селянського господарства.

На думку суду, встановлена обставина та наявний доказ відповідають Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №584 від 12 серпня 2015 року та безпідставно не прийняті відповідачем до уваги при прийняті спірного рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку що рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 » є протиправним, оскільки прийнято в супереч вимогам Земельного кодексу України, а відтак підлягає скасуванню.

Разом з тим, необхідно зазначити, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі №826/5737/16 отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

При цьому суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання земельних ділянок.

Враховуючи, що звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки належним чином не розглянуте і рішення в порядку, передбаченому законом не прийняте, належним захистом права позивача, буде зобов`язати надати такий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Однак, як вже зазначено судом вище, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства не створює правових наслідків та не звільняє відповідача від обов`язку належним чином розпоряджатися земельними ділянками які знаходяться у його власності.

Розглядаючи позовну вимогу про зобов`язання Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства 9,3982 га за місцем розташування - кадастровий номер: :03:014:0009, судом перевірено таку земельну ділянку на публічній кадастровій карті з якої встановлено, що земельної ділянки за кадастровим номером :03:014:0009 площею 9,3982 га не існує.

Разом з тим, встановлено, що раніше сформована земельна ділянка за кадастровим номером :03:014:0009 площею 9,3982 га, розподілена:

кадастровий номер земельної ділянки № 1: :03:014:0088 площа 1,8797 га, цільове призначення - код згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район. Чернігівська селищна рада;

кадастровий номер земельної ділянки № 2: :03:014:0087 площа 1,8796 га, цільове призначення - код згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район. Чернігівська селищна рада;

кадастровий номер земельної ділянки № 3: :03:014:0086 площа 1,8797 га, цільове призначення - код згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район. Чернігівська селищна рада;

кадастровий номер земельної ділянки № 4: :03:014:0085 площа 1,8796 га, цільове призначення - код згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада;

кадастровий номер земельної ділянки № 5: :03:014:0084 площа 1,8796 га, цільове призначення - код згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада.

Таким чином, суд не може задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства 9,3982 га за місцем розташування - кадастровий номер: :03:014:0009, оскільки на даному етапі відновлення прав позивача, створить порушення прав розпорядника земельних ділянок, які поділено з 9,3982 га., оскільки такої земельної ділянки не існує.

Інші підстави визначені представником відповідача в обґрунтування відзиву не можуть бути прийняті судом до уваги при розгляді справи, оскільки вони не були викладені як висновок у спірному рішенні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

За правилами частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 57 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 57 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 30 вересня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов