Справа № 826/2794/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ № 826/2794/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до 1)Служби безпеки України, 2) Служби зовнішньої розвідки України
прокасування розпорядження від 28.11.2016 № 304д в частині, скасування пункт наказу від 26.01.2017 № 32-ос в частині, зобов`язання вчинити дії,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 (паспорт оглянуто у судовому засіданні),

представника позивача: адвоката Биковича Ю.В. (ордер від 24.07.2017 серії КВ № 202910),

представник відповідача-1: Михальченка А.О. (довіреність від 10.07.2015 №22/1369-Д),

представник відповідача-1: Дубняк Н.К. (довіреність від 10.07.2015 №22/1353-Д),

представника відповідача-2: Лісовська Н.М. (довіреність від 18.09.2017 №5/3/731Б),

представника відповідача-2: Бондаренка А.А. (довіреність від 09.03.2017 №5/2/Д),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України про скасування розпорядження від 28.11.2016 № 304д в частині, скасування пункт наказу від 26.01.2017 № 32-ос в частині, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами за відсутності на те правових підстав було скасовано позивачу допуск (доступ) до державної таємниці та не було повідомлено про конкретні причини та обставини його дій, які слугували підставою для скасування (припинення) йому відповідного допуску.

Також позивачем надано суду письмові пояснення в яких зазначено про те, що відповідно до внутрішніх інструкцій відомості щодо військовослужбовців та працівників Служби зовнішньої розвідки України, які перетинають державний кордон України повинні отримуватися один раз на протязі двох неділь, тобто відповідальні працівники Служби зовнішньої розвідки України повинні були отримати інформацію про його ймовірний виїзд на протязі березня - початку квітня 2016, а не через 3-4 місяці після ймовірного виїзду, а саме в червні-липні 2016, при цьому в додатках до службового розслідування відсутній витяг із системи «Аркан», який підтверджує виїзд позивача в період з 10 по 14 березня в республіку Білорусь. Водночас позивач вказав про те, що він я дійсно мав наміри виїхати у відпустку в Республіку Білорусь про, що написав 12.02.2016 відповідний рапорт безпосередньому керівнику - заступнику начальника 9 управління СЗР України підполковнику ОСОБА_2 , який погодив відповідний виїзд поставивши відповідний підпис від свого імені на рапорті, однак в період з 10 по 14 березня 2016 він не виїжджав в Республіку Білорусь та у вказаний період перебував на військовій службі в м. Києві в Службі зовнішньої розвідки України та з 14.03.2016 перебував у відпустці у своїх батьків в Одеській області.

Позивач вказав на те, що якщо припустити, що він дійсно виїхав у вказаний період в Республіку Білорусь, то необхідно врахувати те, що до березня 2016 він виїздив у службові відрядження в Республіку Ірак (2014-2015) та Лівію та з ним проводилися відповідні бесіди щодо збереження режиму таємності закордоном.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на те, що на підставі висновку за результатами службового розслідування (від 13.10.2016 №14/1/8926т), проведеного комісією Служби зовнішньої розвідки України, виявлено обставини, передбачені статтею 23 Закону України "Про державну таємницю", в частині невиконання позивачем обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, а саме, позивач виїжджав 11.03.2016 за кордон у приватних справах без письмового повідомлення посадової особи, яка надала йому доступ до державної таємниці, та проведення відповідного інструктажу начальником РСО із записом у журналі обліку виїздів кордон, чим порушив взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, статтю 28 Закону України "Про державну таємницю" та пункт 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939.

Також відповідачем 1 надано суду заперечення на пояснення в яких вказано про те, що твердження позивача, що безпосередній керівник погодив рапорт щодо наміру позивача виїхати у відпустку в Республіку Білорусь, не відповідає вимогам законодавства про державну таємницю, тому що повідомляти треба у цьому випадку Голову СЗР України, а як вбачається із рапорту, резолюції останнього на ньому немає. Крім того позивач не повідомив про свій виїзд за кордон РСО СЗР України (за місцем зберігання його картки форми 6) та не пройшов відповідний інструктаж.

Представник відповідача 2 заперечив проти позовних вимог, надав суду письмові пояснення та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на те, що позивач здійснив виїздив до Республіки Білорусь, порушуючи норми Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, та наказу Голови СЗРУ від 28.04.2011 №115 "Про порядок виїзду військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України за межі гарнізону" в частині не проходження інструктажу з питань охорони державної таємниці та не отримання дозволу від Голови СЗРУ на виїзд до іноземної держави, що є обставинами, які зумовлюють наявність підстав для припинення доступу до державної таємниці. Також відповідач 2 вказав про те, що запитувана інформація за службовою необхідністю надається суб`єктам "АРКАН СЗРУ" виключно на підставі запиту, в якому мають міститися установочні дані на фізичну особу/юридичну особу/транспортний засіб, відомості про посадову особу-ініціатора запиту: підрозділ, посаду, звання, прізвище та ініціали, телефон, а також додаткові умови, які уточнюють відбір і є специфічними для окремих інформаційних ресурсів системи «Аркан» та жодним нормативно-правовим актом не встановлюється термін подання/отримання запиту до системи "АРКАН" стосовно виїзду за кордон визначених осіб.

У судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження. Під час розгляду справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до контракту від 28.12.2012 про проходження військової служби особами офіцерського складу в Службі зовнішньої розвідки України проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Службі зовнішньої розвідки України.

Розпорядженням ЦУ СБУ від 26.04.2013 № 68/д ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці.

Наказом Голови Служби зовнішньої розвідки України від 03.06.2013 № 342-ос ОСОБА_1 надано доступ до державної таємниці і встановлено надбавку до посадового окладу за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю.

08.01.2013 ОСОБА_1 власноруч підписано «Зобов`язання громадянина України / зв`язку з допуском до державної таємниці», де він, крім іншого, зобов`язався повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, про свій виїзд за кордон.

Заступником Голови Служби безпеки України генерал - майором В. Поярковим складено висновок "Щодо скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці" згідно якого відповідно до статей 23 та 26 Закону України "Про державну таємницю" у зв`язку з виявленням за результатами службового розслідування (висновок від 13.10.2016 № 14/1/8926т), проведеного комісією Службою зовнішньої розвідки України та затвердженого 18.10.2016 т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_3 обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про державну таємницю", в частині невиконання начальником 3 відділу 9 управління Служби зовнішньої розвідки України полковником ОСОБА_1 обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, та який обізнаний з секретними відомостями вирішено скасувати допуск до державної таємниці за формою 2 ОСОБА_1 та надіслати до Служби зовнішньої розвідки України письмове повідомлення про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 2. Відповідний висновок службового розслідування вмотивований тим, що ОСОБА_1 якому надано допуск до державної таємниці, виїжджав 11.03.2016 з України без повідомлення т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_3 , проходження відповідного інструктажу в РСО, без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, чим порушив взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці визначене статтю 28 Закону України "Про державну таємницю" та пунктом 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939.

28.11.2016 Службою безпеки України відповідно до статей 23 і 26 Закону України "Про державну таємницю", пункту 80 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, та Інструкції про порядок надання, переоформлення та скасування допуску громадянам до державної таємниці, затвердженої наказом Служби безпеки України від 4 липня 2014року № 365/ДСК видано розпорядження № 304д "Про скасування допуску до державної таємниці", яким скасовано допуск до державної таємниці за формою 2 ОСОБА_1 .

Службою безпеки України листом повідомлено Службі Зовнішньої розвідки про скасування ОСОБА_1 доступу до державної таємниці за формою 2.

26.01.2017 головою Служби зовнішньої розвідки України відповідно до пункту 2.10 Порядку надання доступу до державної таємниці в Службі зовнішньої розвідки України, затвердженого наказом Голови служби зовнішньої розвідки України від 26.03.2015 №90/ДСК видано наказ № 32-ОС "По особовому складу По військовослужбовцям", яким припинено доступ до державної таємниці полковнику ОСОБА_1 (А-044444), за пунктом 1364 номенклатури посад з 13.01.2017.

Позивач не погоджуючись зі скасуванням йому допуску до державної таємниці за формою 2 звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну таємницю" державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що дія цього Закону поширюється на органи законодавчої, виконавчої та судової влади, органи прокуратури України, інші державні органи, Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації усіх форм власності, об`єднання громадян (далі - державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації), що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, яким у встановленому порядку наданий доступ до державної таємниці.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про державну таємницю" з метою охорони державної таємниці впроваджуються, зокрема, спеціальний порядок допуску та доступу громадян до державної таємниці.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України "Про державну таємницю" залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці, зокрема, форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно". Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Пунктом 3 частини другої статті 23 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Згідно з частинами третьою, четвертою та шостою статті 26 вказаного Закону встановлено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Повідомлення про скасування громадянину допуску до державної таємниці з посиланням на відповідні положення статті 23 цього Закону орган Служби безпеки України надсилає до державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, де такий громадянин провадить діяльність, пов`язану з державною таємницею. Громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом. Порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 28 Закону України "Про державну таємницю" громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Відповідно до пункту 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за формою згідно з додатком 6. У такому разі інструктаж громадянина з питань охорони державної таємниці проводить начальник РСО. Керівники підприємств, установ, організацій письмово повідомляють про запланований виїзд до іноземної держави керівнику підприємства, установи, організації вищого рівня, який має спеціальний дозвіл, або замовнику секретних робіт, а також РСО за місцем зберігання їх карток обліку за формою згідно з додатком 6.

Пунктом 697 зазначеного Порядку встановлено, що відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструються РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

Згідно з пунктом 698 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією.

Отже, особа, якій в установленому порядку було надано допуск до державної таємниці, зобов`язана у відповідності з вимогами Закону України "Про державну таємницю" та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 дотримуватись виконання обов`язків покладених на неї у зв`язку з допуском і доступом до державної таємниці, вживати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці, в тому числі при виїзді за межі України. При цьому невиконанням громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше є порушенням відповідною особою будь - якого обов`язку перелік яких визначений в статті 28 Закону України "Про державну таємницю", зокрема, щодо повідомлення в письмовій формі посадових осіб, які надали їй доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про свій виїзд з України.

В матеріалах справи наявна копія висновку "Щодо скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці" затвердженого заступником Голови Служби безпеки України генерал - майором В. Поярковим 28.11.2016, яким відповідно до статей 23 та 26 Закону України "Про державну таємницю" у зв`язку з виявленням за результатами службового розслідування (висновок від 13.10.2016 № 14/1/8926т), проведеного комісією Службою зовнішньої розвідки України та затвердженого 18.10.2016 т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України Разінковим І.П. обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про державну таємницю", в частині невиконанням позивачем обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, та який обізнаний з секретними відомостями вирішено скасувати позивачу допуск до державної таємниці за формою 2 та надіслати до Служби зовнішньої розвідки України письмове повідомлення про скасування позивачу допуску до державної таємниці за формою 2.

Відповідний висновок службового розслідування вмотивований тим, що позивач якому надано допуск до державної таємниці, виїжджав 11.03.2016 з України без повідомлення т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_3 , проходження відповідного інструктажу в РСО, без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, чим порушив взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці визначене статтю 28 Закону України "Про державну таємницю" та пунктом 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939.

Таким чином підставою для скасування позивачу допуску до державної таємниці за формою 2 став факт виїзду позивачем 11.03.2016 з України без повідомлення т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_3 , проходження відповідного інструктажу в РСО та без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

На підтвердження відповідного факту відповідачем 2 надано суду копію результатів перевірки за інформаційними ресурсами системи "АРКАН-СЗРУ", реєстр. № 3/1/1133дск від 23.05.2017, яку було здійснено на виконання запиту від 01.09.2016 № 14/1/7595дск (від 05.09.2016 вх. № 8764п) відповідно до якої позивач 11.03.2016 виїхав за закордонним паспортом НОМЕР_1 до Республіки Білорусь та повернувся 14.03.2016.

Таким чином, вказаним документом підтверджено факт того, що позивач в період з 11.03.2016 по 14.03.2016 виїхав за закордонним паспортом НОМЕР_1 до Республіки Білорусь. Також з нього вбачається, що відповідна перевірка за інформаційними ресурсами системи "АРКАН-СЗРУ" була здійснена на виконання запиту від 01.09.2016 № 14/1/7595дск (від 05.09.2016 вх. № 8764п), а не проводиться/проводилась як на те посилається позивач один раз на 2 тижні в автоматичному режимі.

Вказані результати перевірки за інформаційними ресурсами системи "АРКАН-СЗРУ", реєстр. № 3/1/1133дск від 23.05.2017 спростовують посилання позивача на те, що факти викладені у висновку "Щодо скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці" затвердженому заступником Голови Служби безпеки України генерал - майором В. Поярковим 28.11.2016 не відповідають дійсності, оскільки він не виїжджав в період з 11.03.2016 по 14.03.2016 до Республіки Білорусь та на те, що відповідальні працівники Служби зовнішньої розвідки України повинні були отримати інформацію про його ймовірний виїзд на протязі березня - початку квітня 2016, а не через 3-4 місяці після ймовірного виїзду, а саме в червні-липні 2016 та на відсутність у відповідачів витягу із системи «Аркан», який підтверджує виїзд позивача в період з 10 по 14 березня в Республіку Білорусь.

Посилання позивача, на факт того, що він хоча й не виїжджав, водночас написав 12.02.2016 відповідний рапорт щодо наміру виїхати до Республіки Білорусь в період з 10 по 14 березня 2016 безпосередньому керівнику - заступнику начальника 9 управління СЗР України підполковнику ОСОБА_2 , який погодив відповідний виїзд поставивши відповідний підпис від свого імені на рапорті не приймаються судом до уваги з огляду на те, що положеннями Закону України "Про державну таємницю" та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 чітко визначено, що про свій виїзд з України він мав попередити в письмові формі посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи, а не безпосереднього начальника.

Також положеннями вказаного Порядку визначено, що інструктаж громадянина з питань охорони державної таємниці проводить начальник РСО та має проводись окремо кожного разу, коли особа, якій в установленому порядку було надано допуск до державної таємниці виїжджає за межі України, з огляду на що посилання позивача на те, що з ним вже проводились раніше відповідні інструктажі, як на відсутність факту порушення ним обов`язків щодо збереження державної таємниці навіть за наявності факту виїзду Республіку Білорусь є необґрунтованими.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи доказами, а саме, копією результатів перевірки за інформаційними ресурсами системи "АРКАН-СЗРУ", реєстр. № 3/1/1133дск від 23.05.2017 підтверджується факт того, що позивач 11.03.2016 виїхав за закордонним паспортом НОМЕР_1 до Республіки Білорусь та повернувся 14.03.2016, у той час, як позивачем належних доказів та обґрунтувань на спростування вказаного факту суду надано не було, при цьому факт того, що він не повідомив в письмовій формі посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про свій виїзд з України та не пройшов відповідний інструктаж позивачем не заперечується.

Враховуючи наведене, оскільки наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт допущення позивачем порушення обов`язків визначених статтю 28 Закону України "Про державну таємницю" та пунктом 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, суд дійшов висновку про те, що відповідно до статей 23 та 26 вказаного Закону були наявні підстав для скасувати позивачу допуск до державної таємниці за формою 2, а отже відповідачем 1 розпорядження від 28.11.2016 № 304д та відповідачем 2 наказ від 26.01.2017 № 32-ос у відповідній частині прийняті за наявності на те правових підстав, а позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) та Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1, ) про скасування розпорядження від 28.11.2016 № 304д в частині, скасування пункт наказу від 26.01.2017 № 32-ос в частині, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов