Справа № 620/3668/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/3668/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича від 15.06.2020 про стягнення з боржника основної винагороди у межах виконавчого провадження №62346536; стягнути з відповідача судові витрати у вигляді: судового збору за подання позовної заяви у сумі 840,80 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову у сумі 630,61 грн.; витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки за виконавчим листом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2020 №740/2052/19 кошти не стягнуто, а тому відсутні підстави для стягнення з боржника на користь приватного виконавця основної винагороди у сумі 109066,50 грн.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 22.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ; повідомлено учасників справи, що розгляд справи по суті буде здійснено у цей же день після закінчення підготовчого провадження; встановлено відповідачу 3-денний строк з дня отримання на електронну пошту останнім ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Одночасно з адміністративним позовом представником позивача подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом: заборони Приватному виконавцю виконавчого округу Чернігівської області Ковалю Віталію Олександровичу вчиняти дії, що стосуються виконання постанови №62346536, винесеної 15.06.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем про стягнення основної винагороди приватного виконавця; зупинити стягнення на підставі постанови від 15.06.2020 про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №62346536 до набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою суду від 22.09.2020 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №620/3668/20 відмовлено.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена відповідно до чинного законодавства та в межах наданих приватному виконавцю повноважень. Стягувач заявив про повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а це не зупиняє стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, враховуючи положення статті 40 цього закону. Під час здійснення виконавчого провадження, відповідачем проведено ряд заходів, зокрема: встановлено наявне нерухоме майно на праві власності позивача; проведено розшук грошових активів на рахунках позивача; описано та накладено арешт на майно позивача (квартиру у с. Святопетрівське) та проведено її оцінку. Також заявив, що позовна заява подана із порушенням процесуального строку. У відзиві відповідач також заявив клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, заявлених позивачем до стягнення. Враховуючи складність справи, обсяг вжитих адвокатом Андрійчук Н.В. заходів та їх необхідність і доцільність, відповідач вважає, справедливою вартістю наданої правової допомоги може бути у розмірі не більше 1000,00 (однієї тисячи) грн.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович та Акціонерне товариство «Альфа-Банк» правом на подання суду пояснень щодо позову не скористались.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій стверджує, що підставою для стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% є забезпечення повного або часткового виконання виконавчого документу майнового характеру, яке стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Представником відповідача у відзиві підтверджується, що вжиті приватним виконавцем заходи не призвели до будь-якого виконання у примусовому порядку виконавчого документу, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з позивача основної винагороди у сумі 109 066,50 грн.

Представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких звертає увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду та щодо доказів судових витрат.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому частиною 4 статті 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №740/2052/19, виданого 22.04.2020 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем, 15.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62346536 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №10-29/5872 від 21.03.2008 в сумі 1074546,84 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 16 118,21 грн, а всього стягнути з неї 1 090 665, 05 грн. (а.с. 63).

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2020 ВП №62346536 встановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 109 066,50 грн.

Цього ж дня, 15.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем винесено постанову про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , основної винагороди приватного виконавця в сумі 109 066,50 грн. (а.с.64).

08.08.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що стягувач - Акціонерне Товариства «Альфа-Банк» подав письмову заяву про повернення виконавчого документу (а.с.73).

Вважаючи постанову про стягнення з боржника основної винагороди протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Нормами статті 31 Закону №1403-VIII визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Аналізуючи положення частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону №1403-VIII суд дійшов висновку, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.

При цьому за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від 03.03.2020 у справі №260/801/19, від 10.09.2020 у справі №120/1417/20-а.

Судом становлено, що Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем сума заборгованості в примусовому порядку за виконавчим листом №740/2052/19, виданим 22.04.2020 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута не була та Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем 08.08.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що стягувач - Акціонерне Товариства «Альфа-Банк» подав письмову заяву про повернення виконавчого документу (а.с.73).

Відповідачем до суду не надано жодних належних і допустимих доказів того факту, що сума заборгованості стягнута з боржника безпосередньо відповідачем у вищевказаному виконавчому провадженні і яка була зарахована на рахунок відповідача та в подальшому перерахована ним у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки, як це передбачено частиною першою та третьою статті 47 Закону №1404-VIII, відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця та перераховуються виконавцем, у встановленому порядку, на визначені стягувачем рахунки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю оскільки, враховуючи положення статті 31 Закону №1403-VIII та пункту 19 Порядку № 643, які є спеціальною нормою по відношенню до Закону №1404-VIII, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача, зазначених у виконавчому документі сум, та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, приватним виконавцем не було стягнуто з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі грошових сум.

Суд відхиляє посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду, оскільки протокольною ухвалою суду від 22.09.2020, враховуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та відсутністю у матеріалах справи доказів своєчасного ознайомлення позивача з оскаржуваною постановою, суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом з метою доступу позивача до правосуддя.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги позивача, яка є суб`єктом сплати судового збору, у розумінні Закону України «Про судовий збір», підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича на користь ОСОБА_1 судовий збір (за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову) у сумі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 41 коп.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату правової допомоги у сумі 10 000,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У свою чергу, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Згідно частин 5 та 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Андрійчук Наталією Володимирівною було надано суду договір про надання професійної правової допомоги №01-31/08/20 від 31.08.2020; ордер на надання правової допомоги від 04.09.2020; прибутковий касовий ордер №01 від 31.08.202; попередній опис наданих послуг професійної правничої допомоги за договором від 29.09.2020 (а.с.17-18, 89).

Як випливає з договору про надання професійної правової допомоги №01-31/08/20 від 31.08.2020, укладеного між адвокатом Андрійчук Наталією Володимирівною (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник), Виконавець зобов`язується надати юридичну допомогу та адвокатські послуги під час оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О. П. від 15.06.2020 про стягнення з боржника основної винагороди в рамках виконавчого провадження ВП №62346536.

Згідно пункту 4.1. вказаного договору вартість наданої правової допомоги за цим договором складає 10 000, 00 гривень, що має бути сплачена одним платежем або частинами не пізніше 03.09.2020.

Згідно попереднього опису наданих послуг професійної правничої допомоги за вказаним договором від 29.09.2020 станом на 29.09.2020 адвокатом витрачено час на надання послуг в загальній кількості 23,5 годин.

У відповідності до прибуткового касового ордеру №01 від 31.08.2020 адвокатом Андрійчук Наталією Володимирівною прийнято від позивача, за правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №01-31/08/20 від 31.08.2020, кошти у сумі 10 000,00 грн. (а.с.18).

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги згідно частини 4 статті 134 КАС України; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Відповідач у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив зазначає про неспівмірність витрат на правничу допомогу та вказує, що справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування та аналізу наведених доказів, з чим погоджується суд.

Суд відхиляє посилання відповідача щодо невірного складення позивачем прибуткового касового ордеру, оскільки його недоліки у заповненні не можуть бути підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, визначаючись із обґрунтованістю заявлених витрат на правничу допомогу, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних на підготовку позову, відповіді на відзив, та не вимагає значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмету спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича від 15.06.2020 про стягнення з боржника основної винагороди у межах виконавчого провадження №62346536.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 41 коп.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені частиною 1 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 287, 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, просп. Перемоги, 139, офіс 213, м. Чернігів, 14013 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, просп. Перемоги, 139, офіс 208, м. Чернігів, 14013.

Третя особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, код ЄДРПОУ - 23494714.

Суддя В.В. Падій