Справа № 260/642/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2020 рокум. Ужгород№ 260/642/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представника - Іляшкович Н.В.,

відповідача 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, представник - Маровді В.М.,

відповідача 2: Хустський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 28 вересня 2020 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить: 1) Визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у перерахунку пенсії; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Хустський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в радгоспі "Данилівський" згідно трудової книжки з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року та провести повторний розрахунок пенсії, починаючи з часу її призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 листопада 2004 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 2019 року №543 встановлено доплату до пенсії особам, які отримують пенсію, призначену Законом № 1058, мають страховий стаж (для жінок - 30 років), розмір якої станом на 01 липня 2019 року з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії не досягає 2000, 00 грн. Однак, при наявності страхового стажу більше 30 років автоматичного перерахунку пенсії позивачки в бік підвищення не відбулося.

Позивачка звернулася до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою щодо здійснення перерахунку її пенсії. Листом від 21 листопада 2019 року відповідач повідомив, що згідно матеріалів пенсійної справи загальний стаж роботи позивачки становить 26 років, у зв`язку з чим відсутні підстави для перерахунку пенсії. Позивачка вважає, що органами Пенсійного фонду порушено її право на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведенні пенсійних виплат не враховуються фактичні дані матеріалів пенсійної справи щодо трудового стажу, у зв`язку з чим розмір пенсії є значно меншим від того, який їй належить за законом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ньому.

Відповідач -1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 жовтня 2004 року, з урахуванням стажу роботи 25 р. 11 міс. 21 день. Стаж роботи позивачці зарахований по архівній довідці, виданій на підставі книг нарахування заробітної плати працівникам і службовцям радгоспу "Данилівський" за період з 1967 р. по 2000 р., а саме з 1967 р. по 1996 р., де була нарахована заробітна плата. Зазначає, що позивачка не зверталася із заявою про перерахунок пенсії, за формою відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Представник відповідача -1 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з протоколу № 21287 від 08 листопада 2004 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу роботу 25 р. 11міс. 21 день.

Позивачка звернулася до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісного сервісу) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 29 жовтня 2019 року в якій зазначила, що отримує мінімальну пенсію на рівні 1664, 20 грн., однак при наявності страхового стажу більше 30 років автоматичного перерахунку пенсії в бік підвищення не відбулося. У зв`язку з чим, просить здійснити перерахунок її пенсії з 01 липня 2019 року.

Листом від 21 листопада 2019 року № 16/Б-99-01 Хустський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомив, що до стажу роботи зараховано роботу згідно підтверджуючої довідки про стаж роботи в радгоспі "Данилівський" періодично (заробітна плата нараховувалася в окремих місяцях) з 1967 по 1996 роки, у звязку з неритмічною роботою підприємства та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку. З 1997 року стаж роботи архівною довідкою взагалі не підтверджується. Таким чином, за наявними документами, стаж роботи становить 26 років, у зв`язку з чим не має підстав встановити підвищення до 2000, 00 грн., згідно постанови КМУ № 543 від 26.06.2019 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", оскільки не має 30 років необхідного стажу.

Як вбачається із трудової книжки позивачки, у період з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року вона працювала в Данилівському радгоспі.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах пенсійної справи до стажу роботи позивачки зараховано роботу в радгоспі "Данилівський" періодично тільки з 1967 по 1996 роки.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ст.1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Поряд з цим, Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях та Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, відповідно до яких трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, робітників та службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

За пунктом 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі, коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу, за бажанням особи, може здійснюватися органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (п.2 цього Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вже встановлено судом та підтверджено трудовою книжкою, позивачка у період з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року працювала в радгоспі "Данилівський".

Крім того, пунктом 18 "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В матеріалах справи наявні, належним чином завірені заяви та трудові книжки осіб, які працювали з позивачкою, в тому числі і у спірний період та були її керівниками - гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, зокрема ОСОБА_2 підтвердив, що позивачка працювала в радгоспі "Данилівський", який в подальшому було реорганізовано з 04 червня 1975 року по 15 квітня 2000 року.

ОСОБА_3 у своїй заяві підтвердив, що позивачка працювала в радгоспі "Данилівський", який в подальшому було реорганізовано з 18 серпня 1981 року по 21 червня 2002 року.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що трудова книжка позивачки не містить відомостей про реорганізацію Данилівського радгоспу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність наказу про звільнення з роботи, відсутність нарахування заробітної плати в книзі нарахування заробітної плати за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про підтвердження факту трудової діяльності позивачки у період з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року в радгоспі "Данилівський" та про необхідність зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду у повному обсязі.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності не зарахування до трудового стажу позивача при призначенні пенсії періоду роботи з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в радгоспі "Данилівський" з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року в повному обсязі та перерахувати розмір пенсії з урахуванням цього стажу, з дня її призначення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідачів щодо відмови у перерахунку пенсії, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка 29 жовтня 2019 року звернулася до органу пенсійного фонду із заявою довільного зразка, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з 01 липня 2019 року.

За результатами розгляду вказаної заяви, Хустський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом від 21 листопада 2019 року надав відповідь на звернення позивачки, що має роз`яснювальний характер.

Крім того, як вбачається з вищевказаної заяви, підставою для перерахунку пенсії позивачка вказала, що постановою Кабінету Міністрів України № 543 від 26 червня 2019 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" встановлено доплату до пенсії особам, які отримують пенсію (незалежно від факту роботи), призначену Законом № 1058 та мають страховий стаж (для жінок - 30 років), розмір якої станом на 01 липня 2019 року з урахуванням, передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії не досягає 2000 00 грн.

Таким чином, оскільки необхідність зарахування до трудового стажу позивачки періоду роботи з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року встановлена судом та підтверджується її трудовою книжкою та двома особами, що працювали з нею в одному підприємстві, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в радгоспі "Данилівський" з 03 липня 1967 року по 21 червня 2002 року в повному обсязі та перерахувати розмір пенсії з урахуванням цього стажу, з дня її призначення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк