Справа № 676/3405/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/3405/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондар О.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

30 вересня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, поліцейського СРПП Кам`янець-Подільського РВнП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Романюка Дмитра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та до поліцейського СРПП Кам`янець-Подільського РВнП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Романюка Дмитра Миколайовича, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №262428 від 26.06.2020 року, винесену поліцейським СРПП Кам`янець-Подільського РВнП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Романюком Д.М.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року позов задоволено. Зокрема, судом скасовано постанову поліцейського СРПП №1 Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, Романюка Д.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 262428 від 26 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрито.

Відповідач - ГУ НПП в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач відзначив про недоведеність позивачем правомірності своїх дій під час розгляду поліцейським СРПП №1 Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області Романюком Д.М., справи про вчинене ним адміністративне правопорушення. Апелянт посилається на надання відповідачами належної доказової бази у даній справі, а саме на долучений до матеріалів справи відеозапис з місця події, який на переконання скаржника, в повному обсязі підтверджує факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необгрунтованості та просив суд апеляційної інстанції залишити в силі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.

Враховуючи сукупність наявних в матеріалах справи доказів та факт відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі, судова колегія, в призмі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, вбачає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, в межах її доводів та вимог, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 26 червня 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАА № 262428 поліцейським СРПП №1 Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області Романюком Дмитром Миколайовичем було притягнуто позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 26.06.2020 року, прямуючи в місті Кам`янець-Подільському з вул. Пушкінської по проспекту Грушевського та керуючи транспортним засобом «DAF 95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив подальший рух транспортним засобом - вантажним автомобілем «DAF 95 XF 430» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення позивачем ПДР України.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняє рух усіх вантажних транспортних засобів.

Не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; 3.1, 3.2, 3.21-3.24, 3.34 - на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; 3.1, 3.2, 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, які керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Зокрема, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку, судова колегія зауважує, що відповідачами не було надано до суду першої інстанції жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху та свідчать про наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується також і змістом оскарженої постанови, у пункті 9 якої «До постанови додаються» не зазначено жодного доказу, який додається до цієї постанови.

Колегія суддів зауважує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, тобто мають можливість для формування доказової бази щодо виявленого правопорушення, яке описується в постанові.

В даному випадку, матеріали справи необхідних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення не містять.

На разі, відсутні будь-які документи, які б фіксували факт пересування позивача 26.06.2020 року по маршруту з вул. Пушкінської по проспекту Грушевського у м. Кам`янець-Подільський. Жодних документів в підтвердження наявності дорожнього знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено" на шляху пересування позивача у м. Кам`янець-Подільський матеріали справи також не містять, як не містять і доказів того, що місце зупинки транспортного засобу позивача перебувало в зоні дії дорожнього знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено".

Твердження апелянта про відсутність дозвільних документів у позивача на керування вантажним транспортним засобом по вказаному маршруту також належними доказами не підтверджено.

При цьому, наявна в матеріалах справи відеозйомка з місця події, яка мало місце 26.06.2020 року, вказаних фактів не доводить, оскільки фіксує виключно розмову позивача з працівниками поліції та не містить будь-якої інформації про вчинення позивачем адміністративного правопорушення .

Огляд вказаного доказу, не надав можливості судовій колегії встановити ні локацію самої події, ні наявність в зоні перебування позивача у той момент дорожнього знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено" з прив`язкою до місцевості.

Жодного іншого доказу в підтвердження правомірності власних дій відповідачами ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Натомість, в ході розгляду справи встановлено, що позивач, маючи статус фізичної особи підприємця, видом діяльності якого є "Вантажний автомобільний транспорт", 26.06.2020 року здійснював перевезення вантажу з вул. Пушкінська, 53 до вул. Герої Небесної Сотні, 31 в місті Кам`янець-Подільському, що засвідчується наявним в матеріалах справи прибутковим касовим ордером №15 від 26.06.2020 року. Пункт розвантаження останнього розміщений поруч НВК №15.

В даному випадку, вказані обставини відповідачем не спростовані, оскільки працівник патрульної служби, зафіксувавши 26.06.2020 року, що позивач дійсно, відвантаживши вантаж, здійснив зупинку біля НВК №15, жодних доказів поширення на дану територію дії знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено" не надав.

Наведена обставина відповідачами в ході розгляду справи не спростована.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачами, а саме посадовою особою суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується та власне самим суб`єктом владних повноважень, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Щодо доводів скаржника стосовно необгрунтованості вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, які були заявлені в суді першої інстанції, то судова колегія останні залишає без уваги, оскільки жодних рішень судом першої інстанції з даного приводу в рамках даної справи не приймалось.

Таким чином, питання відшкодування судових витрат не було предметом розгляду в суді першої інстанції, тобто взагалі не розглядалось, тому доводи апелянта в цій частині є передчасними та такими, що не потребують оцінки судом апеляційної інстанції при оскарженні рішення суду першої інстанції від 29.07.2020 року.

Інших доводів в апеляційній скарзі ГУ НП в Хмельницькій області про наявність підстав для скасування рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.07.2020 року не наведено.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищевикладене обставини, колегія суддів приходить до висновку, що скільки при розгляді справи відповідачами не було доведено обставин, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 262428 від 26.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, і тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.