Справа № 580/145/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/145/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» - Кураса Сергія Анатолійовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні, м.Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року, Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» (далі - позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, в якій, з урахуванням заяви №1 про зменшення позовних вимог від 01.02.2020, просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907037 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду в м. Черкасах від 05.12.2014 №Ю-186У про сплату недоїмки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області було винесено вимогу №Ю-186У від 05.12.2014 про сплату позивачем недоїмки з єдиного внеску на загальну суму 324 245 грн. 85 коп. В подальшому 22.12.2014 вказана вимога була пред`явлена до виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 22.12.2014 постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Балаки О.Г. ВП №45907037 було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги №Ю-186У від 05.12.2014 про стягнення єдиного внеску на загальну суму 324 245 грн. 85 коп.

Станом на 05.12.2014 та 22.12.2014 забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску було покладено на Міністерство доходів і зборів України та його територіальні органи, а не на органи Пенсійного фонду України. Оскаржувана вимога №Ю-186У від 05.12.2014 була складена відповідно до Інструкції №21-5 від 27.09.2010 про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка втратила чинність на підставі постанови правління Пенсійного фонду України №1-1 від 21.01.2014. Тому органи Пенсійного фонду України не мали права на формування вимоги про сплату боргу.

Вимога №Ю-186У від 05.12.2014 про стягнення єдиного внеску станом на дату її прийняття та пред`явлення її Центральному відділу державної виконавчої служби м. Черкаси до виконання не була виконавчим документом, оскільки складена органами Пенсійного фонду України, а не органами доходів і зборів. Законодавство не містить імперативної норми, згідно якої сформована органами Пенсійного фонду України вимога про стягнення єдиного внеску є виконавчим документом та підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

З вказаних підстав позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 05.12.2014 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області було винесено вимогу про сплату недоїмки №Ю-186У, згідно якої станом на 05.12.2014 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 324 245 грн. 85 коп.

22.12.2014 Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження №22905/11 від 12.12.2014 з виконання вимоги №Ю-186У від 05.12.2014 про стягнення з позивача заборгованості з єдиного внеску у сумі 324 245 грн. 85 коп.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Балаки О.Г. від 22.12.2014 ВП №45907037 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області №Ю-186У від 05.12.2014 про стягнення з позивача заборгованості з єдиного внеску у сумі 324 245 грн. 85 коп.

15.07.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №45907037.

15.07.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесена постанова ВП №45907037 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 32424,59 грн.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907037, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999. (далі - Закон №606) який був чинним на момент їх виникнення.

Згідно пункту 8 частини 2 статті 17 Закону №606 підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

В свою чергу, частиною 4 cтатті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №246-V1 (далі - Закон №2464) в редакції, яка діяла до 11.08.2013, було передбачено, що територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

Згідно частини п`ятої статті 25 Закону №2464 (в редакції, яка діяла до 11.08.2013) вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 №406-V11, який набрав чинності з 11.08.2013, були внесені зміни у Закон №2464.

Так, згідно статті 13 Закону №2464 право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску надано органам доходів і зборів.

Згідно частини четвертої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно частини п`ятої статті 25 Закону №2464 (в редакції, яка діяла з 11.08.2013) вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За змістом вказаних приписів як вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена органом Пенсійного фонду України, так і вимога про сплату єдиного внеску, винесена органом доходів і зборів, є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою у разі, коли вона не скасована у адміністративному порядку Пенсійним фондом України чи відповідно органом доходів і зборів вищого рівня або у судовому порядку.

Згідно частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску може бути скасована адміністративним судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не звертався до Пенсійного фонду України та до адміністративного суду з позовом про скасування вимоги про сплату недоїмки від 05.12.2014 №Ю-186У у сумі 3 243 245, 85 грн., винесеної Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, тому вказана вимога не скасована, є виконавчим документом у розумінні ст. 25 Закону №2464 і підлягає виконанню відповідачем.

Згідно частини першої статті 25 Закону №606 державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачені частиною першою статті 22 Закону №606, згідно з якою виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 18 Закону №606.

Так, згідно з частиною першою вказаної статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною третьою вказаної статті виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Отже Законом №606 не передбачено право державного виконавця перевіряти законність наданого до виконання виконавчого документа.

За вказаних обставин постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907037 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду в м. Черкасах від 05.12.2014 №Ю-186У про сплату недоїмки прийнята на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що вимога управління Пенсійного фонду в м. Черкасах від 05.12.2014 №Ю-186У про сплату недоїмки прийнята некомпетентним органом та за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-5 від 27.09.2010, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за №994/18289, (далі - Інструкція №25-1), яка втратила чинність 25.02.2014 відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України» №1-1 від 21.01.2014, є необґрунтованими.

Так, згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже обставини, на які посилається позивач, є підставою для скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску від 05.12.2014 №Ю-186У, а не постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907037.

Також встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску від 05.12.2014 №Ю-186У закінчено згідно з постановою від 15.07.2019 ВП №45907037 у зв`язку з виконанням мирової угоди згідно ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 і фактичною підставою звернення позивача до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907039 є стягнення виконавчого збору.

Так, представник позивача мотивував звернення до суду з позовом тим, що внаслідок скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907039 всі дії та постанови державного виконавця, вчинені у виконавчому провадженні, вважаються незаконними.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже у разі незгоди з постановою державного виконавця від 15.07.2019 про стягнення виконавчого збору позивач має право звернутись з позовом до суду про її скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позивач, звернувшись до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 ВП №45907037 із зазначених підстав, обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, тому заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 237, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» - Кураса Сергія Анатолійовича - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль