Справа № 564/2130/20
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2130/20

Рядок статзвіту № 140

17 вересня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції Ковальчука Віктора Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3009871 від 20.08.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції Ковальчука Віктора Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3009871 від 20.08.2020 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 серпня 2020 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАМ №3009871 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В даній постанові зазначено, що 20.08.2020 року о 22 год. 01 хв. на а/д Н-25 136 км Н-28 136 км, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила п.31.4.3.в ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вказану постанову вважає незаконною і такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки зазначеного у ній порушення Правил дорожнього руху не допускала. Зазначила, що дійсно 20 серпня 2020 року керувала транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. На місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції нею були надані як усні так і письмові пояснення з даного приводу. Зокрема, інспектору було повідомлено, що лампочка у фарі перегоріла в дорозі під час руху автомобіля і її заміна відбудеться на найближчій СТО, однак інспектор не прийняв до уваги дані пояснення та всупереч всім аргументам продовжив складати вищезгадану постанову.

При винесенні оспорюваної постанови, посадова особа не з`ясувала всіх обставин справи, що підлягають з`ясуванню та мають значення для правильного вирішення справи згідно ст. 280 КУпАП. Зокрема наявність в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення та підтвердження цього відповідними доказами. Так, відповідачем не було прийнято до уваги її пояснень. Крім того, у винесеній постанові відсутні посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, не досліджено обставини справи в сукупності. Також при накладенні адміністративного стягнення відповідачем не враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Просила позов задовольнити та скасувати постанову серії ЕАМ №3009871 від 20.08.2020 року, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення.

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

В судове засідання позивач не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, а тому в силу ч. 6 ст. 162 , ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги доводи позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що адміністративний позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 20.08.2020 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАМ №3009871 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення пп. «в» п.31.4.3 ПДР України, тобто за експлуатацію транспортного засобу з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла.

Переконливих доказів у підтвердження вини позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

З наданих суду доказів вбачається, що порушення правил дорожнього руху позивач не допускала та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП не вчиняла.

Судом встановлено, що вини у формі умислу чи необережності в діях ОСОБА_1 не було, оскільки як пояснила остання, лампочка у фарі перегоріла вже в дорозі під час руху автомобіля. При виїзді авто та фари були у справному стані. Крім того, позивачем зазначено, що після виявлення несправності фари вона прямувала до найближчого СТО для усунення вказаної несправності, як того вимагає п.31.5 ПДР України. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак відповідач не надав достатніх доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача, а тому в суду є підстави вважати позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано суду доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, зокрема того, що позивач керуючи транспортним засобом, порушила вимоги пункту 31.4.3 ПДР України, оскільки не надано матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутня можливість встановити, на підставі яких доказів відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

В силу положень ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження по справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та які спростовують пояснення позивача, і які б дозволили встановити достовірність порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 139, 175, 229, 242, 243, 244, 255, 262, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 284, 287, 289, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції Ковальчука Віктора Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3009871 від 20.08.2020 року - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3009871 від 20.08.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів (ст.286 КАС) з дня його проголошення.

Повне рішення складено

28 вересня 2020 року

СуддяЛ. А. Грипіч