Справа № 820/2090/16
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 вересня 2020 року № 820/2090/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Немишлянському районі м. Харкова Харківської області, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (п`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири грн.00 коп.), усього у розмірі 138694,00 (сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири ) гривні;

- стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пеню за порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за 3 і 4 квартали 2008 року, та 2 квартал 2010 року, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості, в розмірі 187126,04 грн. (сто вісімдесят сім тисяч сто двадцять шість грн.04 коп.);

- стягнути зі Східної об`єднаної Державної податкової інспекції у м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суму витрат зі сплати судового збору.

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Харківській області, надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд встановив, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року в адміністративній справі №820/2090/16 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні.

Зобов`язано Східну об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень , четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири ) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири ) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 апеляційну скаргу Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016р. по справі № 820/2090/16 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 21.05.2020 року по справі № 820/2090/16 касаційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 року скасовано. Справу № 820/2090/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний суд в постанові від 21.05.2020 зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано жодної правової оцінки доводам контролюючого органу щодо пропущеного строку, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), звернення до суду з даним позовом. А також доводи про те, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках передбачених законодавством можуть бути подані не пізніше 1095 днів, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування; не встановлено чи дотримано платником строк звернення до суду з даним позовом, строк подання заяви про бюджетне відшкодування та не з`ясовано наявність/відсутність у платника сум податкового боргу.

Отже, під час розгляду даної справи необхідним є встановлення:

- строку звернення до суду з даним позовом;

- строк подання позивачем заяви про бюджетне відшкодування;

- наявність/відсутність у платника сум податкового боргу.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно ч.1, 2 ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на момент подачі даної позовної заяви), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.11.2008 року позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за 3 квартал 2008 року разом з заявою про бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 53339,0 грн. У зв`язку з чим, податковою інспекцією проведено документальну невиїзну перевірку достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 3-й квартал 2008 року, за результатами якої складено акт від 08.12.2008 року № 3589/16-024/ НОМЕР_1 . На підставі висновків акту перевірки податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення рішення №/0, №/0 від 12.12.2008 року.

Також ФОП ОСОБА_1 05.02.2009 року надала до відповідача 1 податкову декларацію з податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року, в якій заявлена сума відшкодування з Державного бюджету України з податку на додану вартість у розмірі 46411,00 грн. Контролюючим органом проведено документальну невиїзну камеральну перевірку достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року, за результатами якої складено акт від 11.02.2009 року №407/16-024/ НОМЕР_1 . На підставі висновків акту перевірки податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 04.03.2009 р.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду. За наслідками судового розгляду скасовані податкові повідомлення-рішення №/0 від 12.12.2008 року, №/1 від 06.03.2009 року, №/2 від 29.05.2009 року; №/0 від 12.12.2008 року, №/1 від 06.03.2009 року, №/2 від 29.05.2009 року; №/0 від 04 березня 2009 року, №/1 від 29.05.2009 року. Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2012 року №2а-42730/09/2070 набрала законної сили 15.10.2012 року.

Крім того, судом встановлено, що позивачем 14.09.2012 року подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період 9-й місяць 2012 року; звітний (податковий) період, за який виправляються помилки 2 квартал 2010 року № з додатками. До вказаного уточнюючого розрахунку ФОП ОСОБА_1 додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 38944,0 грн. Фахівцями Індустріальної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби була проведена камеральна перевірка даних задекларованих в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за 2 квартал 2010 року №. За результатами камеральної перевірки було складено акт про результати камеральної перевірки даних. На підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення № від 19.11.2012 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року у справі №820/4773/13-а, яка набрала законної сили 29.08.2013,скасовано податкове повідомлення - рішення Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова № від 19.11.2012 р.

Позивач не погодившись з бездіяльністю Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету на її користь, звернулася до суду з цим адміністративним позовом 20.04.2016.

Судом встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 було вирішено питання щодо строку звернення до суду з даним позовом, визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом поважними. Під час розгляду даного питання судом було встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача листами від 16.01.2013 р., 21.02.2013 р., 13.02.2014 р., 27.02.2014 р., 04.11.2015 р., з вимогою щодо виконання рішень, які набрали законної сили. Проте, відповідачем не було здійснено жодних дій на виконання рішень судів України. Судом також встановлено, що останній лист-звернення датований 30.10.2015 р. та контролюючим органом він отриманий 04.11.2015 р. Таким чином, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом слід рахувати з 04.11.2015 року. До суду з позовною заявою позивач звернулась 20.04.2016 року. Проте, оскільки, позивач надала до суду виписки з медичних карт своєї та чоловіка, якими підтверджено тяжкий стан здоров`я останніх, суд дійшов висновку про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом поважними.

Щодо строку подання позивачем заяви про бюджетне відшкодування.

Згідно з п.102.5. ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.15 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Податкового кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 Податкового кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 Податкового кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 ст. 200 Податкового кодексу визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації з ПДВ.

Отже, у разі заявлення суми ПДВ до бюджетного відшкодування, платник податку має право враховувати у складі заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ залишок від`ємного значення податку до повного його погашення, незалежно від сплину термінів позовної давності (1095 днів), у випадку, коли суми ПДВ, з яких сформовано такий залишок, сплачені постачальникам товарів/послуг.

Враховуючи, що правопорушення щодо не відшкодування податку на додану вартість є триваючим, до зобов`язання про направлення висновку про суми бюджетного відшкодування ПДВ та його виплати позовна давність не застосовується.

Щодо наявності/відсутності у платника сум податкового боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ч.4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, положеннями п. 200.23 ст. 200 ПК України прямо передбачено проміжок часу, за який платник податку має право отримати нараховану пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, а також визначено з якого моменту здійснюється нарахування пені, а саме: з першого дня, з якого порушено право платника податку на отримання бюджетного відшкодування.

У разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пп.200.7 та 200.8 ст.200 ПК вимог та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом Державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у 5-денний строк після закінчення перевірки подати до органу ДКУ висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом 5 операційних днів після отримання зазначеного висновку орган ДКУ повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

На суми податку, не відшкодовані протягом визначених ст.200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу ДКУ висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашений у зв`язку із цим заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляють платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Суд зазначає, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було витребувано від податкового органу докази на підтвердження наявності/відсутності у платника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , сум податкового боргу.

На виконання ухвали суду відповідачем разом з відзивом надано витяг з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , з якого слідує, що даних не знайдено. Водночас, відповідачем не надано до суду доказів подачі до органу ДКУ висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Під час розгляду судами даної справи встановлено, що в порушення п.200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, податковим органом залишені без задоволення неодноразові звернення позивачки щодо подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державногобюджету на її користь.

Судом також встановлено, що позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно якої остання просила стягнути суми бюджетного відшкодування з ПДВ та пеню за порушення строків бюджетного відшкодування з ПДВ. Разом з тим, суд зазначає, що первинною подією в даному випадку є подання податковим органом висновку про відшкодування сум з бюджету, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На момент виникнення спірних правовідносин надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 ПК України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість №39. Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України (в редакції, чинній на момент розгляду цієї справи) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування є діючим.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності податкового органу щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 року, четвертий квартал 2008 року та другий квартал 2010 року. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (п`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири грн.00 коп.), усього у розмірі 138694,00 (сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири ) гривні.

Крім того, суд вважає, що правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні; та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні.

Суд зазначає, відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

У зв`язку з тим, що податковим органом після закінчення перевірки не подано до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, що стало підставою для непогашення заборгованості з ПДВ, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пеню за порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за 3 і 4 квартали 2008 року, та 2 квартал 2010 року, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості, в розмірі 187126,04 грн.

Суд зазначає, що розрахунок пені в сумі 187126,04 грн. проведений відповідно до положень пункту 200.23 статті 200 ПК України.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем був сплачений судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції 1386,94 грн. (квитанція від 19.04.2016 р.), який підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (п`ятдесят три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири грн.00 коп.), усього у розмірі 138694,00 (сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири ) гривні.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пеню за порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за 3 і 4 квартали 2008 року, та 2 квартал 2010 року, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості, в розмірі 187126,04 грн. (сто вісімдесят сім тисяч сто двадцять шість грн.04 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (43143704) судові витрати по сплаті судового збору на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у розмірі 693 (шістсот дев`яносто три) грн. 47 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області(37874947) судові витрати по сплаті судового збору на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у розмірі 693 (шістсот дев`яносто три) грн. 47 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя Сагайдак В.В.