Справа № 671/1099/20
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1099/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача інспектора поліції Дрозда Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Дрозда Дмитра Володимировича, Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №651445 від 13.07.2020 року, складену інспектором СРПП Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дроздом Д.В. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обгрунтування позову зазначав, що даною постановою на нього, позивача, накладено штраф в розмірі 255 грн. за те, що він 13.07.2020 року о 22 год. 40 хв. в темну пори, керуючи автомобілем марки Citroen Jumpy, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Незалежності в м.Волочиськ Хмельницької області не надав перевагу в русі пішоходу, що рухався по нерегульованому пішоходному переходу. Позивач вказує, що в постанові не зазначені докази, на підставі яких інспектор дійшов висновку про притягення його до відповідальності. Зазначає, що обставини, викладенні у постанові, не відповідають дійсності. Крім того, вказує, що інспектор не задовольнив його клопотань про відібрання пояснень у його дружини, яка була свідком даної події, та щодо надання відомостей про особу, якій він, нібито, не надав переваги в русі на пішохідному переходу. Позивач вважає, що його притягнуто до відповідальності безпідставно.

В судовому засіданні позивач позов підтримує, посилаючись на те, що він не порушував п.18.1 Правил дорожнього руху, оскільки пішохід стояв на тротуарі, а на дорозі була відсутня дорожня розмітка зебра та дорожній знак 5.35.1.

Інспектор СРПП Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дрозд Д.В. проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржувана постанова є правомірною. Пояснив, що здійснюючи патрулювання на службовому автомобіл в м.Волочиськ ним було виявлено, що позивач порушив Правила дорожнього руху, оскільки в темну пору доби керував автомобілем, на якому не підсвічувався номерний знак, а також він, проїзджаючи нерегульований пішоходний перехід, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкості руху, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу.

Представник відповідача Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до пункту 4.7 ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до пункту 4.14 ПДР пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Аналіз вищевказаних норм законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин дає підстави дійти висновку, що вимога пункту 18.1 ПДР передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою проскочити перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 40 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст. 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №651445 від 13.07.2020 року, винесеною інспектором СРПП Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Дроздом Д.В., позивача ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 255 грн. за те, що він 13.07.2020 року о 22 год. 40 хв. по вул. Незалежності, 3/6 у м. Волочиськ керував автомобілем марки Citroen Jumpy, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого в темну пори доби не освітлювався державний номерний знак, а також, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість, не зупинився щоб надати дорогу пішоходу, порушив п. 30.2, п. 18.1 ПДР.

Відповідачем в якості доказу вчинення правопорушення позивачем надано оптичний диск з відеозаписом вказаних подій.

Дослідивши зазначений диск з відеофайлом, суд вважає, що він є належним та допустимим доказом.

З дослідженого судом відеозапису відеореєстратора патрульної поліції, а саме відеофайла 2020_0713_223606_1 вбачається, що при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу транспортного засобу під керуванням позивача, на пішохідному переході з дорожньою розміткою зебра перебував один пішоход о 22:36:31. Однак, позивач не зупинив транспортний засіб та не надав перевагу в русі пішоходу, який ступив на нерегульований пішохідний перехід та починав переходити проїзну частину відповідного напрямку.

Отже, в судовому засіданні належними та достовірними доказами підтверджено обставини щодо ненадання дороги пішоходу водієм ОСОБА_2 , який наближався до нерегульованого пішохідного переходу.

Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП та не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Показання свідка ОСОБА_2 про відсутність пішохода під час проїзду нерегульованого пішохідного переходу, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису відеореєстратора патрульної поліції.

При розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

В судовому засіданні позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо винесення працівником поліції оскаржуваної постанови серії БАА №651445 від 13.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з порушеннями вимог чинного законодавства України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, в зв`язку з чим в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Дрозда Дмитра Володимировича, Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 651445 від 13 липня 2020 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: інспектор сектору реагування патрульної поліції Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції Дрозд Дмитро Володимирович (місцезнаходження 31200, м. Волочиськ вул. Слави, 12); Волочиське ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області (місцезнаходження 31200, м. Волочиськ вул. Слави, 12).

Повне рішення складено 01.10.2020 року.

Суддя: