Справа № 580/1858/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження в адміністративній справі

30 вересня 2020 року Справа № 580/1858/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/1858/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача адвокат Архипенко О.А. за ордером]

до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 1 Олійник І.А. за довіреністю від 23.06.2020, 08.07.2020 №15/2/2-456-20], Черкаська обласна прокуратура (бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18015, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 2 Олійник І.А. за довіреністю]

про визнання протиправним та скасування рішення, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прийняв ухвалу.

27.05.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, з урахуванням заяви від 20.08.2020, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення першої кадрової комісії від 10.04.2020 №230 про неуспішне проходження прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Черкаської області від 28.04.2020 № 117к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Черкаської області та органів прокуратури з 30.04.2020;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Черкаської області, або на рівнозначній посаді з 30.04.2020;

- стягнути з прокуратури Черкаської області (бульвар Шевченка, 286, місто Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 0291119) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.04.2020 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Ухвалою від 09.06.2020 відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 16.06.2020. Ухвалою від 16.06.2020 відкладено підготовче засідання до 07.07.2020. Ухвалою від 07.07.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.07.2020. Ухвалою від 16.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання на 07.09.2020. Ухвалою від 07.09.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 30.09.2020. Ухвалою від 30.09.2020 замінено первинного відповідача прокуратуру Черкаської області на належного Черкаську обласну прокуратуру.

Представником позивача у судовому засіданні 30.09.2020 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі 580/1858/20 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України.

Представник відповідачів у судовому засіданні 30.09.2020 заперечувала проти зупинення провадження у справі, зазначивши про відсутність підстав для зупинення.

Судом встановлено, що спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією відповідачами норм розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо першочергових заходів із реформи прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ.

Судом встановлено, що до Конституційного Суду України подано подання 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (зі змінами). Ухвалою колегії суддів Конституційного Суду України відкрито конституційне провадження у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами); здійснюється підготовка справи до розгляду на пленарному засіданні Великої палати Суду

(http://www.ccu.gov.ua/novyna/konstytuciyni-podannya-stanom-na-12-chervnya-2020-roku).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі на підставі даного пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України можливе виключно у випадку об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої за відсутності умови, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що є предметом судового розгляду.

У постанові від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду зазначив, що у спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, пов`язаних із реалізацією Закону України «Про очищення влади», зупинення провадження в адміністративних справах до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності окремих положень цього Закону може бути визнано доцільним за умов дійсної пов`язаності потенційного результату розгляду цього питання з фактичними обставинами адміністративної справи та належного обґрунтування судом необхідності такого зупинення.

Оцінюючи об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами), суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що наказом прокурора Черкаської області від 28.04.2020 № 117к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Черкаської області та органів прокуратури з 30.04.2020.

Зазначений наказ прийнято згідно із статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із таких підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Зазначеним Законом доповнено, зокрема статтю 51 Закону України «Про прокуратуру» частиною 5 такого змісту: на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Суд зазначає, що одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема принцип законності, що розуміється у тому, що суд під час вирішення справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язком суду є вирішення справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

Конституційний Суд України у пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

За правилами частин 1, 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Основний Закон України, закріпивши частиною 1 статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії у часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Частиною 6 пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) передбачено, що незалежно від того, наявні чи відсутні у рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не належать застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд зазначає, що у випадку визнання неконституційним окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами) останні втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Конституційний Суд вправі визначити у своєму рішенні, порядок і строки його виконання.

Суд дійшов висновку, що у випадку визнання Конституційним Судом України неконституційними норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», яким передбачена юридична відповідальність невиконання вимог щодо подання заяви про намір пройти атестацію, буде мати місце скасування юридичної відповідальності, що у силу положень частини 1 статті 58 Конституції України надасть суду можливість застосувати таке рішення до спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Суд зазначає, що положеннями статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» закріплено, що Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Виключено до компетенції Конституційного Суду України віднесено вирішення питання щодо відповідності положень Законів України Конституції України.

Згідно з частиною 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо суд дійшов висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після прийняття рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Зазначена норма процесуального закону не врегульовує випадки, коли на момент розгляду справи судом у провадженні Конституційного Суду України перебуває справа щодо визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окремих положень Закону, що мають бути застосовані у межах розгляду відповідної судової справи. Таке питання вирішено законодавцем у пункті 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, у якому передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням, зокрема Конституційного Суду України у випадку об`єктивної неможливості її розгляду.

Судом враховано, що у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15 підкреслено, що тривале зволікання судами з розглядом трудових спорів, різновидом яких є спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, ставить під загрозу дотримання з боку України пункту 1 статті 6 ЄКПЛ, разом з тим, позаяк у межах спірних правовідносин тривале зволікання зумовлене об`єктивними, незалежними від адміністративного суду причинами, суд не вважає за можливе стверджувати про невиправданість зупинення провадження у даній справі у контексті статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо того, що рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що у подібних відносинах постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 у справі № 640/24954/19 (ЄДРСР 90984514) апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України залишено без задоволення, а ухвалу від 18.05.2020 без змін.

Суд дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатами розгляду конституційного подання 50 народних депутатів України від 18.03.2020 № 3/116(20) та про доцільність зупинення провадження у даній адміністративній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 236, 241-243, 248, 256, 290, 291, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у адміністративній справі № 580/1858/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування рішення, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами).

Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова