Справа № 9901/302/19
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 9901/302/19

Провадження № 11-882заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді-доповідача Князєва В. С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Цуцкірідзе І. Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2019 року (судді Усенко Є. А., Бившева Л. І., Гончарова І. А., Шипуліна Т. М., Ханова Р. Ф.),

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09 квітня 2019 року № 1079/0/15-19 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку»;

- зобов`язати ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2019 року про звільнення з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку з урахуванням висновків суду.

2. У позові ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним рішенням йому протиправно відмовлено у звільненні з посади судді у відставку з посиланням на відсутність у заявника необхідного стажу роботи, що дає право на відставку. Разом з тим позивач вважає, що ВРП протиправно не враховано до стажу, що дає право на відставку, періоди його роботи в галузі права як адвоката з серпня 2000 року по грудень 2003 року,

з лютого 2004 року по січень 2005 року та з липня 2005 року по вересень 2007 року, що становить понад 6 років.

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

3. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням

від 11 липня 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

4. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить

скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду

від 11 липня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Позиція інших учасників справи стосовно апеляційної скарги

5. Від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Рух апеляційної скарги

6. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 вересня 2019 року відкрила апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 16 жовтня 2019 року призначила справу до апеляційного розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Установлені обставини справи, оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

7. Судом установлено, що Указом Президента України від 23 квітня 2008 року

№ 392/2008 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області строком на п`ять років.

8. Указом Президента України від 02 квітня 2011 року № 345/2011 «Про переведення суддів» позивача переведено з посади судді Рокитнянського районного суду Київської області на посаду судді Богуславського районного суду Київської області в межах п`ятирічного строку.

9. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16 травня 2013 року

№ 250-VIІ ОСОБА_1 обрано на посаду судді Богуславського районного суду Київської області безстроково.

10. Згідно з довідкою від 26 грудня 2018 року, виданою керівником апарату Богуславського районного суду Київської області, стаж роботи позивача на посаді судді складає 10 років 7 місяців 21 день (травень 2008 року - квітень 2011 року - суддя Рокитнянського районного суду Київської області; з квітня 2011 року - суддя Богуславського районного суду Київської області).

11. Інша діяльність, яка дає право на відставку, як зазначено в цій довідці, складається з таких періодів: жовтень 1977 року - жовтень 1979 року - служба в Радянській Армії; червень 1980 року - березень 1994 року - міліціонер Калінінського РВВС міста Донецька УВС Донецької області; березень 1994 року - жовтень 1999 року - помічник прокурора Миронівського району; січень 2000 року - липень 2000 року - начальник юридичного відділу Асоціації підприємств «Агро-мир»; серпень 2000 року - грудень 2003 року - підприємницька діяльність: адвокат; лютий 2004 року - січень 2005 року - підприємницька діяльність: адвокат; вересень 2004 року - червень 2005 року - слухач Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого; липень 2005 року - вересень 2007 року - підприємницька діяльність: адвокат.

12. Корбут В. М. 02 січня 2019 року звернувся до ВРП із заявою про звільнення його з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

13. За результатами розгляду заяви та доданих до неї матеріалів членом ВРП Говорухою В. І. 22 березня 2019 року складено висновок про відсутність підстав для такого звільнення у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_1 необхідного для звільнення у відставку стажу роботи на посаді судді та іншої діяльності, яка дає таке право. У висновку зазначено, що на час розгляду заяви позивач має 18 років 11 місяців 5 днів стажу роботи, який дає право на відставку.

14. Рішенням ВРП від 09 квітня 2019 року № 1079/0/15-19 ОСОБА_1 відмовлено у звільненні з посади судді Богуславського районного суду Київської області у зв`язку з відсутністю необхідного для звільнення у відставку стажу роботи. Вказано, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку, становить менше

20 років. ВРП зараховано до стажу, який дає право судді бути звільненим у зв`язку з відставкою:

- стаж роботи позивача на посаді судді - 10 років 11 місяців 3 дні;

- період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1977 року по

27 жовтня 1979 - 2 роки 7 днів;

- половину строку навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 2004 року по 30 червня 2005 року - 5 місяців;

- роботу на посаді помічника прокурора з 31 березня 1994 року по 26 жовтня 1999 року - 5 років 6 місяців 25 днів.

15. При цьому ВРП відмовила позивачу в зарахуванні періоду його роботи адвокатом до стажу, що дає право на відставку судді, зазначаючи, що зарахування цього стажу суперечить пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

16. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

17. Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності незарахування ВРП стажу роботи позивача адвокатом відповідно до положень частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з посиланням на те, що наявний у ОСОБА_1 на момент призначення на посаду судді стаж роботи на посаді помічника прокурора надавав йому як право бути призначеним на посаду судді відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», чинного на момент призначення позивача на посаду, так і враховувався до стажу, що надає право на відставку згідно із частиною 4 статті 43 цього Закону з огляду на таке.

18. Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

20. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

21. Положеннями статті 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення.

22. Згідно зі статтею 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до ВРП, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

23. Відповідно до частини першої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

24. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»

від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

25. При цьому абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

26. Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

27. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

28. В межах даної справи встановлено, що позивача було призначено на посаду судді без проведення конкурсних процедур, отже він має право на зарахування йому до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи, вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді під час його призначення на посаду судді вперше.

29. За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами в різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення

між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів») (пункти 48-49 рішення

від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

30. Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

31. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

32. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.

33. Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24 жовтня 2019 року у справі № 9901/2/19.

34. Так, ОСОБА_1 призначено на посаду судді Рокитнянського районного

суду Київської області строком на п`ять років Указом Президента України

від 23 квітня 2008 року № 392/2008 «Про призначення суддів».

35. Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України

«Про статус суддів», чинного на день призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

36. Також частиною першою статті 7 Закону України «Про статус суддів» було визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

37. З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

38. Як убачається з оскаржуваного рішення ВРП, позивачу відмовлено в зарахуванні періоду його роботи адвокатом до стажу, що дає право на відставку судді.

39. Оскільки позивач має стаж роботи на посаді помічника прокурора, який зарахований ВРП відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів», чинного на день призначення позивача на посаду судді, а також інший стаж роботи, зокрема зайняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю, який міг бути врахований для призначення позивача на посаду судді, то наявні підстави для застосування положень частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та врахування трьох років такого стажу при обчисленні стажу, що дає право на відставку судді.

40. Правових підстав зарахувати позивачу додатково шість років стажу, замість трьох, як про це зазначається у позові, суд не вбачає з огляду на вищезазначені міркування.

41. Оцінюючи установлені під час вирішення спору обставини, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про

відсутність правових підстав для визнання протиправним і скасування рішення ВРП

від 09 квітня 2019 року № 1079/0/15-19 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку».

42. При цьому не знайшли свого підтвердження доводи апелянта щодо неповноважного складу суду при розгляді цієї справи судом першої інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено та підписано судом у складі колегії суддів:

Усенко Є. А., Бившевої Л. І., Гончарової І. А., Шипуліної Т. М., Ханової Р. Ф., що відповідає протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20 червня 2019 року. Повторний автоматизований розподіл проведено у зв`язку з відпусткою судді Гімона М. М., який був включений до складу колегії суддів для розгляду цієї справи відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

43. Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

44. Отже, рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим та на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС підлягає скасуванню з прийняттям Великою Палатою Верховного Суду нового рішення про задоволення позову, визнання протиправним і скасування спірного рішення ВРП.

Висновки щодо розподілу судових витрат

45. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

46. Оскільки ОСОБА_1 у силу положень пункту дев`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору та про витрати, пов`язані з розглядом справи ним не заявлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 266, 310, 315, 317, 322, 325 КАС, ВеликаПалата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду

від 11 липня 2019 року скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя

від 09 квітня 2019 року № 1079/0/15-19 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку».

5. Зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2019 року про звільнення з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач В. С. Князєв
Судді:
Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
Т. О. Анцупова Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук В. В. Пророк
Ю. Л. Власов Л. І. Рогач
М. І. Гриців О. М. Ситнік
Д. А. Гудима О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков