Справа № 360/1804/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1804/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря Карча В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради, в якому позивач просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання № 4722 від 03.04.2020 «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1 »;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови з 06.04.2020 та допустити негайне виконання судового рішення;

3) стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 31.01.2018 № 2238 позивач станом на 22.12.2018 обіймав посаду першого заступника міського голови Сєвєродонецької міської ради.

22.12.2018 на 54-ій (позачерговій) сесії Сєвєродонецької міської ради VII скликання Сєвєродонецькою міською радою було прийнято ряд незаконних рішень, направлених на незаконне звільнення позивача з займаної посади, а саме: № 3012 «Про розпуск виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради VII скликання»; № 3013 «Про затвердження кількісного та персонального складу виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради»; № 3014 «Про припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконкому та затвердження заступників міського голови, керуючого справами виконкому».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі № 360/181/19 за позовом ОСОБА_1 про поновлення на роботі позовні вимоги задоволено частково, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови з 22.12.2018.

Не бажаючи поновлювати порушені права позивача та фактично виконувати судове рішення, 13.04.2019 Сєвєродонецькою міською радою було прийнято ряд незаконних рішень, а саме: № 3534 «Про поновлення на посаді першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; № 3535 «Про розпуск виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради VII скликання»; № 3536 «Про затвердження кількісного та персонального складу виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради»; № 3537 «Про звільнення першого заступника міського голови ОСОБА_1 ».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 360/1798/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі задоволено в повному обсязі.

Проте, в черговий раз не бажаючи поновлювати порушені права позивача та фактично виконувати судове рішення, 05.09.2019 Сєвєродонецькою міською радою було прийнято ряд незаконних рішень, а саме: рішення Сєвєродонецької міської ради № 4053 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; рішення Сєвєродонецької міської ради № 4054 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; рішення Сєвєродонецької міської ради № 4055 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »; рішення Сєвєродонецької міської ради № 4056 «Про звільнення першого заступника міського голови ОСОБА_1 ».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 360/4217/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі задоволені у повному обсязі.

Проте, вкотре не бажаючи поновлювати порушені права позивача та фактично виконувати судове рішення, 03.04.2020 Сєвєродонецькою міською радою було прийнято незаконне рішення, а саме: рішення Сєвєродонецької міської ради № 4722 «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1 ».

Позивач вважає, що зазначене рішення було прийнято Сєвєродонецькою міською радою з грубим порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Регламенту Сєвєродонецької міської ради, з порушенням порядку скликання сесії та проведення сесії, у відсутність підстав, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 01.07.2020 відповідачеві було продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних згідно з ухвалою суду від 07.05.2020 документів, продовжено строк підготовчого провадження.

03.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який було повернуто ухвалою суду від 03.08.2020.

Ухвалою суду від 03.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням тридцять дев`ятої (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради від 31.01.2018 № 2238 позивача ОСОБА_1 затверджено на посаду першого заступника міського голови (арк. спр. 7).

У подальшому позивача було неодноразово звільнено з займаної посади та рішеннями суду поновлено на посаді (арк. спр. 9-29).

Зокрема, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 360/4217/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним і скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 05 вересня 2019 року № 4053 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; визнано протиправним і скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 05 вересня 2019 року № 4054 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; визнано протиправним і скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 05 вересня 2019 року № 4055 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »; визнано протиправним і скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 05 вересня 2019 року № 4056 «Про звільнення першого заступника міського голови ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови Сєвєродонецької міської ради з 06 вересня 2019 року; стягнуто з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 вересня 2019 року по 24 січня 2020 року у сумі 98269,73 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів (арк. спр. 229-236, 22-29).

Листом без дати № 1522 позивача повідомлено, що згідно розпорядження міського голови від 01.04.2020 № 157-к «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови» та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 по адміністративній справі № 360/4217/19 його поновлено на посаді першого заступника міського голови міста Сєвєродонецька з 06.09.2019, запропоновано надати до відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування Сєвєродонецької міської ради трудову книжку для внесення відповідних записів (арк. спр. 37).

Розпорядженням міського голови від 03.04.2020 № 109 скликано негайно сімдесят дев`яту (позачергову) сесію міської ради, на розгляд якої винесено, зокрема, питання про звільнення першого заступника міського голови ОСОБА_2 (арк. спр. 38-43).

Рішенням сімдесят дев`ятої (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання від 03.04.2020 № 4722 «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1 », керуючись ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3, 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Кодексом законів про працю України, іншими нормативними документами та на підставі службової документації, Сєвєродонецька міська рада вирішила звільнити 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 з займаної посади першого заступника міського голови згідно п. 2 статті 40 Кодексу законів про працю України та припинити його службу в органах місцевого самоврядування (арк. спр. 44).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка підписана від імені України 06 листопада 1996 року в м. Страсбурзі, ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР «Про ратифікацію Європейської хартії місцевого самоврядування» та відповідно до частин першої, п`ятої статті 6 КАС України є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 Закону № 2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2493-ІІІ правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 2493-ІІІ прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються такі питання:

3) утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск;

5) затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 20 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Частинами першою-третьою статті 51 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Згідно з частинами першою, восьмою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до статті 65 Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Таким чином, питання щодо поновлення працівника на посаді повинно вирішуватися шляхом видання розпорядження (наказу) про поновлення працівника на посаді з дати його звільнення на підставі рішення суду та внесення відповідних змін до трудової книжки поновлюваного працівника.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція).

Відповідно до положень пункту 2.10. Інструкції у разі визнання недійсним запису про звільнення і переведення особи на іншу постійну роботу у разі незаконного її звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення такої особи на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення у трудову книжку вноситься такий запис: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Отже, рішення суду, яким поновлено незаконно звільненого працівника, вважається виконаним з моменту видання відповідного акта органом, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника та внесення відповідного запису до трудової книжки працівника.

Як слідує з матеріалів справи, зазначений вище порядок поновлення працівника на роботі відповідачем дотриманий не був, оскільки трудова книжка позивача на момент судового розгляду не містила відповідних записів про поновлення його на посаді (арк. спр. 45).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивача фактично не було поновлено на роботі у встановленому законодавством порядку.

Надаючи оцінку обґрунтованості рішення Сєвєродонецької міської ради від 03.04.2020 № 4722 «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1 », суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Отже, підставами для звільнення за пунктом 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України є виявлена невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок: 1) недостатньої кваліфікації, 2) стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, 3) відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Спірне рішення відповідача про звільнення позивача не містить конкретних підстав такого звільнення, не зазначено, в чому полягає невідповідність працівника займаній посаді. При цьому відповідач обмежився лише зазначенням, що позивача звільнено згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто рішення про звільнення викладене у загальних формулюваннях, без посилання на конкретні обставини, а відтак є необґрунтованим та безпідставним.

На підставі викладеного, зважаючи, що на виконання рішення суду позивача не було поновлено на посаді у встановлений законом спосіб, рішення про його поновлення на посаді носило суто декларативний характер, оскаржене рішення прийнято з порушенням принципів обґрунтованості, розумності, добросовісності, пропорційності, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення є протиправними та належить до скасування.

Щодо вимоги позивача про його поновлення на посаді першого заступника міського голови суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до Указу Президента України від 28.07.2020 № 297/2020 «Про утворення військово-цивільної адміністрації» утворено військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області. Зазначений Указ набрав чинності 29.07.2020.

Статтею 1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад та голів та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України.

У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження:

сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 78 Закону № 280/97-ВР Повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках:

3) передбачених законами України «Про військово-цивільні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану»;

Суд зазначає, що Конституція України чи будь-який інший закон не передбачає ліквідацію органів місцевого самоврядування.

Закон України «Про військово-цивільні адміністрації» також не містить механізму реалізації «припинення повноважень».

Однак, за встановлених судом обставин повноваження посадових осіб Сєвєродонецької міської ради припинено в силу прямої норми Закону № 280/97-ВР (абз 2 ч. 2 ст. 79) 29.07.2020, а тому суд не може поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови.

Отже, в цій частині у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам позивача, оскільки вищевикладені факти та обставини не впливають на вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд виходить з такого.

Як установлено судом, з вини власника або уповноваженого ним органу позивач був позбавлений можливості працювати, а тому період з 04 квітня 2020 року (з наступного дня після прийняття рішення про звільнення позивача) є вимушеним прогулом.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Кабінетом Міністрів України.

При визначенні розміру заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати(надалі Порядок).

Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, яким відбулося врегулювання публічно-правового спору.

Однак, судом встановлено, що повноваження посадових осіб Сєвєродонецької міської ради, в тому числі першого заступника міського голови, припинено з дня набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

Оскільки механізм припинення повноважень законодавчо не врегульований, з аналізу вище наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що повноваження посадових осіб органів місцевого самоврядування припиняються шляхом видання локального акту органом, уповноваженим приймати такі рішення з внесенням запису до трудової книжки та проведення розрахунку в день звільнення.

Станом на час розгляду справи Сєвєродонецька міська рада не втратила статусу юридичної особи, а тому може бути відповідачем у даній справі.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Сєвєродонецька міська рада є належним відповідачем у справі щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2020 року по 23 вересня 2020 року.

Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідачем не було надано до суду довідку про розмір заробітної плати позивача за останні два місяці роботи, що передували звільненню. За вказаних обставин суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 360/181/19, яке набрало законної сили, встановлено, що останніми двома місяцями, що передували звільненню, є жовтень 2018 року та листопад 2018 року. Загальна сума доходу позивача за період жовтень листопад 2018 року становить 40523,64 грн, в тому числі за жовтень 31630,00 грн та за листопад 8893,64 грн, сума середньоденної заробітної плати складає 1013,09 грн. Вказані обставини також встановлені в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 360/4217/19.

При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає за необхідне виходити з даних про розмір заробітної плати позивача, встановлений у рішенні від 11.04.2019 по справі № 360/181/19.

Вимушений прогул позивача слід обраховувати з 04.04.2020 по день ухвалення судового рішення 23.09.2020.

У періоді вимушеного прогулу з 04.04.2020 по 23.09.2020 було 117 робочих днів (у квітні 2020 року 18 робочих днів, у травні 2020 року 19 робочих днів, у червні 2020 року 20 робочих днів, у липні 2020року 23 робочих дні, у серпні 2020 року 20 робочих днів, у вересні 2020 року 17 робочих днів).

Таким чином, середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 04.04.2020 по 23.09.2020 складає 118531,53 грн (117 робочих днів х 1013,09 грн (середньоденна заробітна плата)).

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, Сєвєродонецька міська рада як податковий агент відповідно до норм Податкового Кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2020 по 23.09.2020 в сумі 118531,53 грн, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць (з 04.04.2020 по 03.05.2020) в сумі 18235,62 грн (18 робочих днів х 1013,09 грн) підлягає негайному виконанню.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, інших судових витрат сторонами не понесено.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання № 4722 від 03.04.2020 «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1 ».

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2020 року по 23 вересня 2020 року в сумі 118531 грн 53 коп. (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять одна грн 53 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 18235 грн 62 коп. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять грн 62 коп.) виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя І.О. Свергун