Справа № 280/5098/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Справа № 280/5098/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.17; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчук Віталій Віталійович (01032, м.Київ, бул.Тараса Шевченка, буд.35).

про стягнення трьох річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач, Фонд), в якій позивач просить суд:

1) стягнути з відповідача на користь позивача 8 622,11 грн. трьох процентів річних за прострочення виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський»;

2) стягнути з відповідача на користь позивача 21 782,50 грн. інфляційних втрат за прострочення виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №280/6322/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волкова Олександра Юрійовича внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (далі ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку позивача на суму 97 000,00 грн. На підставі вказаного рішення 14.07.2020 на рахунок позивача у АТ КБ «Приватбанк» надійшли кошти у сумі 97 000,00 грн. У зв`язку з порушенням строку виплати відповідачем гарантованої суми вкладу, з посиланням на статтю 625 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому 3 % річних та інфляцію за час прострочення грошового зобов`язання. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича (далі третя особа).

26.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№39249), за змістом якого відповідач позов не визнає, зазначає, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №280/6322/19 Уповноваженою особою Фонду було включено додаткову інформацію щодо позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Позивачу було відшкодовано грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування за його вкладом, які за звітами банків-агентів особисто отримано 14.07.2020 в розмірі 97 000,00 грн. через АТ КБ «Приватбанк». Отже, відповідно до норм чинного законодавства відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем в повному обсязі. Вказує, що на час розгляду справи строк здійснення виплат вкладникам гарантованого відшкодування не сплинув, оскільки процедура ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» триває до 12.07.2021, документи про ліквідацію банку для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб не подавались. Звертає увагу, що між позивачем та відповідачем договірні відносини відсутні, свої обов`язки відповідач здійснює на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI), який є спеціальним нормативно-правовим актом. За положеннями пунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону №4452-VI тимчасовою адміністрацією не здійснюється нарахування фінансових санкцій. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалась, заяв або клопотань не подавала. Судом перевірено, що копія позовної заяви з додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, якою визначено строк подання заяв по суті справи, отримана третьою особою 10.08.2020.

02.09.2020 представник позивача подав відповідь на відзив (вх.40506), в якому не погоджується з доводами відповідача 2, викладеними у відзиві на позовну заяву, та додатково зазначає, що Фонд є учасником правовідносин щодо відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстру відшкодувань вкладникам, які мають право на таке відшкодування, і у разі прострочення виплати відповідної суми саме Фонд є відповідальною стороною. Звертає увагу, що положення пунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону №4452-VI не можуть застосовуватись у спірних правовідносинах, оскільки останні стосуються прострочення виконання грошових зобов`язань банку, а не Фонду.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

07.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (Сторона-2) та ОСОБА_1 (Сторона 1) укладено Договір №980-014-000235002, згідно з пунктом 1.1 Сторона-1 передає Стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Сторона-2 зобов`язується повернути кошти Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених Цим Договором.

10.05.2016 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-014-000003367, за умовами якого:

Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 (далі - рахунок) в Гривні (вид валюти) для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги Банку (пункт 1);

за здійснення Банком розрахунково-касового обслуговування рахунку, Клієнт сплачує Банку комісійні винагороди згідно з Тарифами Банку на розрахунково-касове обслуговування фізичних осіб (далі - Тарифи), що являються невід`ємною частиною Договору (пункт 2);

за користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», Банк нараховує та сплачує Клієнту проценти на умовах та за ставкою згідно з Тарифами Банку, шляхом зарахування їх на рахунок (капіталізація процентів) (пункт 3).

19.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») на поточний рахунок позивача у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» № НОМЕР_2 переведені кошти у сумі: 97 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-014-000235002 від 07.05.2016» про що свідчить Довідка про стан рахунку позивача з 19.05.2016 по 23.05.2016.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №1213 від 12.07.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до довідки ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 26.11.2019 про стан рахунку позивача за період 19.05.2016 по 23.05.2016 зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок позивача № НОМЕР_2 з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_3 в сумі 97 000,00 грн., що відображене в даній інформаційній довідці є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пункту 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі 280/6322/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020:

визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №980-014-000003367 банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 10.05.2016 на суму 97000 грн. 00 коп.

зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волкова Олександра Юрійовича (01032, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд.35; ) внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.17; ), шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 на суму 97 000 грн. 00 коп.

14.07.2020 на рахунок позивача у АТ КБ «Приватбанк» надійшли кошти в межах гарантованої суми відшкодування за вкладом в сумі 97 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по надходженню по рахунку ОСОБА_1 за 14.07.2020.

Позивач вважає, що у зв`язку із порушенням відповідачем строків виплати гарантованої суми відшкодування, має право на виплату 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за порушення зобов`язання встановлені положеннями глави 51 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки встановлені договором або законом у разі порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційної складової входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом №4452-VI.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону №4452-VI законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України №4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин 1, 7 статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 5 статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до пунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

У пункті 1 частини 6 статті 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - станом на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації Фондом банку).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Закону №4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенні ліквідаційної маси.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Суд зазначає, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону №4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

При цьому, зі змісту зазначених правових приписів Закону №4452-VI вбачається, що у період дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових санкцій, передбачених, зокрема статтею 625 Цивільного кодексу України.

Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відтак, в силу наведених правових приписів, підстави для нарахування фінансових санкцій, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, починаючи з 23.05.2016 року, відсутні.

Щодо твердження позивача стосовно того, що у період дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових санкцій щодо грошових зобов`язання банку, однак вказане положення не поширюється на Фонд у разі прострочення ним виплати гарантованої суми вкладу, у зв`язку з чим до останнього підлягає застосуванню положення статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що Фонд на підставі рішення суду здійснив управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду.

Тобто, в даному випадку у спірних правовідносинах Фонд є суб`єктом владних повноважень, і майнові відносини між сторонами засновані на адміністративному підпорядкуванні, тому положення статті 625 Цивільного кодексу України на ці відносини не поширюється.

Як зазначалось вище, за змістом статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що у даному випадку боржником за грошовим зобов`язанням є ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», а не Фонд чи його уповноважена особа, та останні не вступали з позивачем в жодні договірні відносини.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначається у процедурі запровадження тимчасової адміністрації та/або ліквідації банків як процедур виведення неплатоспроможних банків з ринку у порядку, встановленому Законом №4452-VI.

За змістом даного Закону не встановлено конкретних строків, протягом якого Фонд має здійснити виплату гарантованої суми, оскільки здійснення відповідних виплат вкладникам банку є триваючою процедурою, граничний строк якої закінчується днем подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Крім того, Закон №4452-VI не покладає на Фонд та уповноважену особу Фонду відповідальності за несвоєчасну виплату гарантованої суми.

Також суд звертає увагу на те, що аналіз статті 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, свідчить про те, що для реалізації права на отримання з боржника індексу інфляції та трьох відсотків річних від несвоєчасно виплаченої суми, кредитор має висловити своє бажання шляхом звернення з відповідною вимогою до боржника, проте з наявних матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача з відповідною вимогою.

Підсумовуючи все вищевказане, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох відсотків річних від несвоєчасно виплаченої суми.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог та заперечень, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчук Віталій Віталійович про стягнення трьох річних та інфляційних втрат відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.17;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Паламарчук Віталій Віталійович, місцезнаходження: 01032, м.Київ, бул.Тараса Шевченка, буд.35

Повне судове рішення складено 01.10.2020.

Суддя М.О. Семененко