Справа № 520/610/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 вересня 2020 р. справа № 520/610/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Пузіковій А.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Єрьоменко З.Ю.,

представник третьої особи - Малишкіна Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Апеляційного суду Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, 61001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5), про поновлення на посаді та виплати суддівської винагороди за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Апеляційного суду Харківської області , в якій просить суд:

- ввести ОСОБА_1 в штат Апеляційного суду Харківської області з 12 жовтня 2016 року та поновити ОСОБА_1 на посаді судді;

- виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року за час вимушеного прогулу згідно з довідкою Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2018 року №03-56/196 у розмірі 753733,50 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року розгляд справи відкладався у зв`язку з введенням карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року задоволено клопотання Державної судової адміністрації України №10-6990/20 від 07.04.2020 року про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача та залучено Державну судову адміністрацію України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача в адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Апеляційного суду Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, 61001, ) про поновлення на посаді та виплати суддівської винагороди за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1618-VІІІ ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області у зв`язку з порушенням присяги. Відповідно до вищевказаної Постанови Верховної Ради України, наказом голови Апеляційного суду Харківської області «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду» №04-03/88-ос від 11 жовтня 2016 року позивача було відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області. Вказану постанову позивач оскаржила до Верховного Суду та рішенням Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі №П/9901/247/18; 800/606/16 позов було задоволено - визнано незаконною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1618-VІІІ про звільнення позивача з посади судді Апеляційного суду Харківської області. Постановою Великої Палати Верховного Суду 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу Верховної Ради України залишено без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року залишено без змін. Після отримання повного тексту Постанови Великої Палати Верховного Суду, а саме 23 листопада 2018 року позивач звернулась до голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Харківської області з заявою про поновлення її в штаті Апеляційного суду Харківської області. 04.12.2018 року позивач одержала лист від голови ліквідаційної комісії про відмову в задоволенні її прохання з роз`ясненням, що рішення судів про скасування наказу голови, яким позивача відраховано зі штату суду, та про поновлення в штаті на адресу Апеляційного суду Харківської області для виконання не надходили, а також у разі поновлення позивача у штаті необхідно вирішити питання про виплату суддівської винагороди за час вимушеного прогулу, а з урахуванням вказаного станом на 04.12.2018 правових підстав для поновлення мене у штаті Апеляційного суду Харківської області не вбачається. Позивач наголосив, що вона була звільнена постановою Верховної Ради України саме з посади судді Апеляційного суду Харківської області, а тому вважає, що повинна бути внесена в штат як суддя Апеляційного суду Харківської області. Окрім цього, позивач звернулась до Апеляційного суду Харківської області з проханням надати довідку про розмір суддівської винагороди, яку б вона мала отримати, працюючи на посаді судді з 30 листопада 2016 року. Відповідно до довідки голови ліквідаційної комісії та в.о. начальника ФЕВ розмір суддівської винагороди складає 753733 грн. 50 коп. З огляду на викладене вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Апеляційний суд Харківської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, не заперечує проти позову в частині виплати суддівської винагороди у розмірі 753733,50 грн. Проти задоволення позовних вимог в частині позову щодо зобов`язання Апеляційного суду Харківської області ввести позивача ОСОБА_1 в штат суду та поновити її на посаді судді відповідач заперечує, оскільки чинним законодавством не наділений такими повноваженнями.

Представник третьої особи надав до суду пояснення, в яких зазначив, що оскільки рішення Вищої ради юстиції № 539/0/15-16 є чинним, на підставі пункту 3 частини шостої статті 126, пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України, статті 56, пункту 14 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1798-УІІІ, статті 115 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Вища рада правосуддя рішенням від 11 липня 2019 р. № 1838/0/15-19 ОСОБА_1 звільнила з посади судді Апеляційного суду Харківської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення істотного дисциплінарного проступку). Представник третьої особи зазначив, що відповідач не допустив протиправних дій, діяв на підставі та в межах, передбачених Конституцією України та законами України повноважень, відтак позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав адміністративний позов в частині зобов`язання Апеляційного суду Харківської області виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року за час вимушеного прогулу згідно з довідкою Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2018 року №03-56/196 у розмірі 753733,50 грн. та введення до штату, в іншій частині проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 27 червня 1996 р. №482/96 позивач призначена на посаду судді Жовтневого районного суду міста Харкова.

Постановою Верховної ради України від 7 лютого 2002 р. № 3060-111 обрана суддею Апеляційного суду Харківської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1618-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області у зв`язку з порушенням присяги.

Відповідно статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суду", на підставі вказаної постанови Верховної Ради України, наказом голови Апеляційного суду Харківської області «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду» № 04-03/88-ос від 11 жовтня 2016 року позивач відрахована зі штату Апеляційного суду Харківської області.

Вказану постанову Верховної Ради України позивач оскаржила до Верховного Суду та його рішенням у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 р. у справі № 800/606/16 позов задоволено - визнано незаконною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1618- VIII про звільнення позивача з посади судді Апеляційного суду Харківської області.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 06.11.2018 року апеляційну скаргу Верховної Ради України на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року - залишено без задоволення. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року - залишено без змін.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 23.11.2018 року позивач звернулась до голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Харківської області з заявою про поновлення в штаті Апеляційного суду Харківської області.

Листом від 04.12.2018 року № 04-33/86052 голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Харківської області позивачу відмовлено у поновленні в штаті суду у зв`язку з тим, що відсутнє рішення суду про скасування наказу голови суду про відрахування зі штату, поновлення в штаті суду та не вирішено питання про виплату суддівської винагороди за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року у справі №520/11100/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області про скасування наказу задоволено, скасовано наказ голови Апеляційного суду Харківської області "Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду" № 04-03/88-ос від 11 жовтня 2016 року.

На підставі вказаного рішення суду 14.03.2019 року внесено запис у трудову книжку позивача за №22, яким запис №19 про відрахування позивача зі штату Апеляційного суду Харківської області вважати недійсним.

Також судом встановлено, що 28.03.2019 року позивач подала до Апеляційного суду Харківської області заяву про початок виконання обов`язків судді.

На вказану заяву голова ліквідаційної комісії Апеляційного суду Харківської області надала відповідь від 23.04.2019 року за вих.№05-06/626/04-14, зі змісту якої вбачається, що для реалізації вимог, викладених у заяві позивача, Апеляційним судом Харківської області 02.04.2019 року за вих.№03-47/05-09/494/2019 було направлено голові ДСА України на затвердження зміни до штатного розпису АСХО на 2019 рік з 01 квітня, згідно яких у штатний розпис вводиться посада судді. ДСА України своєю відповіддю за вих.№8-10409/19 від 17.04.2019 року повідомила про те, що внесення змін до штатного розпису Апеляційного суду Харківської області на 2019 рік (доповнення однією штатною посадою судді) для поновлення ОСОБА_1 на посаді судді Апеляційного суду Харківської області є передчасним, оскільки в резолютивних частинах рішень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2018 року, Великої палати Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 800/606/16 та Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року у справі № 520/11100/18 відсутні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді судді Апеляційного суду Харківської області, такі вимоги не заявлялись під час судового розгляду та не були предметом судового розгляду. Враховуючи викладене, оскільки у штатному розкладі Апеляційного суду Харківської області відсутня вакантна посада судді, виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі №520/11100/18 є неможливим, а заява позивача від 28.03.2019 залишається без задоволення.

На підставі пункту 3 частини шостої статті 126, пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України, статті 56, пункту 14 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1798-УІІІ, статті 115 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Вища рада правосуддя рішенням від 11 липня 2019 р. № 1838/0/15-19 ОСОБА_1 звільнила з посади судді Апеляційного суду Харківської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення істотного дисциплінарного проступку).

При цьому, з наявних матеріалів справи вбачається, що 29.08.2019 року Державною судовою адміністрацією України затверджено зміни до штатного розпису на 2019 рік Апеляційного суду Харківської області з 11 липня 2019 року на підставі Рішення Верховного суду від 10.05.2018 року по справі №800/606/16; Постанови Верховного суду від 06.11.2018 року; Рішення Харківського окружного адміністративного від 30.01.2019 року № 520/11100/18; Рішення ВРП від 11.07.2019 року №1838/0/15-19, введено до штату суду 1 штатну посаду - суддя.

Наказом Апеляційного суду Харківської області №04-03/107-ос від 04.09.2019 року відраховано суддю апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1 зі штату суду 4 вересня у зв`язку зі звільненням з посади судді відповідно до пункту 3 частини шостої статті Конституції України на підставі рішення Вищої ради правосуддя.

05.09.2019 року Державною судовою адміністрацією України затверджено зміни до штатного розпису на 2019 рік Апеляційного суду Харківської області з 05 вересня 2019 року на підставі Рішення Верховного суду від 10.05.2018 року по справі №800/606/16; Постанови повного суду від 06.11.2018 року; Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року №520/11100/18; Рішення ВРП від 11.07.2019 року №1838/0/15-19, якими виведено зі штату суду 1 штатну посаду - суддя.

Також судом встановлено, що згідно довідки Апеляційного суду Харківської області №03-56/120 від 19.12.2019 року, суддівська винагорода ОСОБА_1 за період з моменту звільнення по 30.11.2018 року, яку вона могла отримати, працюючи на посаді судді, складала 753733,50 грн.

З проводу спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Оскільки рішенням Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі № 800/606/16, яке набрало законної сили, постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 р. № 1618-VIII, про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв`язку з порушенням присяги судді, скасовано. Також рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року скасовано наказ голови Апеляційного суду Харківської області "Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду" №04-03/88-ос від 11 жовтня 2016 року, суд приходить до висновків, що фактично позивач була зарахована та перебувала у штаті Апеляційного суду Харківської області.

Вказаний факт підтверджується копією трудової книжки позивача, згідно якої після зарахування позивача до штату Апеляційного суду Харківської області та присвоєння кваліфікаційних класів судді, позивача відраховано зі штату суду саме 04.09.2019 року згідно наказу Апеляційного суду Харківської області №04-03/107-ос від 04.09.2019 року, з урахування визнання недійсним запису №19.

Відносно посилань представника відповідача на відсутність штатної одиниці в Апеляційному суді Харківської області, суд зазначає, що 29.08.2019 року Державною судовою адміністрацією України затверджено зміни до штатного розпису на 2019 рік Апеляційного суду Харківської області з 11 липня 2019 року на підставі Рішення Верховного суду від 10.05.2018 року по справі №800/606/16; Постанови Верховного суду від 06.11.2018 року; Рішення Харківського окружного адміністративного від 30.01.2019 року №520/11100/18; Рішення ВРП від 11.07.2019 року №1838/0/15-19, введено до штату суду 1 штатну посаду - суддя, при цьому на підставі тих самих рішень судів ДСА України своєю відповіддю за вих.№8-10409/19 від 17.04.2019 року повідомила про те, що внесення змін до штатного розпису Апеляційного суду Харківської області на 2019 рік (доповнення однією штатною посадою судді) для поновлення ОСОБА_1 на посаді судді Апеляційного суду Харківської області є передчасним.

Суд зазначає, що неузгодженість дій відповідача та третьої особи, не спростовують факт того, що позивач з 25.02.2002 року по 04.09.2019 року перебувала у штаті Апеляційного суду Харківської області, відповідно підстави для зобов`язання відповідача ввести ОСОБА_1 в штат Апеляційного суду Харківської області з 12 жовтня 2016 року - відсутні, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Виходячи із положень статті 19 КАС України, предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із даним позовом та розгляду справи судами попередніх інстанцій) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Таким чином обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Вища рада правосуддя рішенням від 11 липня 2019 р. №1838/0/15-19 ОСОБА_1 звільнила з посади судді Апеляційного суду Харківської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Вказане рішення не оскаржується позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для поновлення позивача на посаді судді Апеляційного суду Харківської області - відсутні.

Відносно позовної вимоги зобов`язати Апеляційний суд Харківської області виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року за час вимушеного прогулу згідно з довідкою Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2018 року №03-56/196 у розмірі 753733,50 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявністю для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

З огляду на встановлений судом факт перебування позивача у штаті Апеляційного суду Харківської області в період з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року та визнання відповідачем адміністративного позову в цій частині, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог зобов`язати Апеляційний суд Харківської області виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року за час вимушеного прогулу згідно з довідкою Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2018 року №03-56/196 у розмірі 753733,50 грн. та наявність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Апеляційного суду Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, 61001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5), про поновлення на посаді та виплати суддівської винагороди за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Зобов`язати Апеляційний суд Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, 61001, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суддівську винагороду з 12 жовтня 2016 року по 30 листопада 2018 року за час вимушеного прогулу згідно з довідкою Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2018 року №03-56/196 у розмірі 753733 (сімсот п`ятдесят три тисячі сімсот тридцять три) грн. 50 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Апеляційного суду Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, 61001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 758 (сімсот п`ятдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.09.2020 року.

Суддя Біленський О.О.