Справа № 193/631/20
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/31/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

28 вересня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кащук Д.А.

при секретарі Ратушній В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Софіївка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2, батальйону №1 полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Павловець Миколи Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати постанову серії ЕАМ № 2570185 від 22 травня 2020 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати вказану постанову .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22 травня 2020 року позивач автомобілем DAF TRUCKS, номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19 лютого 2011 року, виданим Апостолівським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровської області, з спеціалізованим напівпричіпом - самоскид марки BODEX, модель KIS 3WA. номерний знак « НОМЕР_3 », що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 15 листопада 2013 року, виданому ЦНП ПзВАТЗ м. Кривий Ріг УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, рухався в м. Кривий Ріг по вул. Миколаївське шосе в напрямку м. Миколаїва. Під час руху о 15 годині 14 хвилин по вул. Миколаївське шосе буд. 125 м. Кривого Рогу в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» позивач був зупинений співробітником поліції, який назвався інспектором роти № 2, батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Павловцем Миколою Івановичем та який без будь-яких підстав став спочатку звинувачувати позивача в тому, шо він перевозив більшу вагу вантажу, чим передбачено технічними характеристиками транспортного засобу, після перевірки документів став обходити та обдивлятись автомобіль з напівпричепом, яким керує позивач, після чого інспектор повідомив, що позивач порушив п.31.4.5 Правил дорожнього руху України. Заперечення позивача проти скоєного адміністративного правопорушення та пояснення про відповідність шин автомобіля нормам було проігноровано, після чого інспектор роти № 2, батальйону №1 ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Павловець М.І. 22 травня 2020 року в 15 год. 27 хв. розглянув на місці зупинки транспортного засобу адміністративну справу стосовно позивача та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2570185 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою наклав стосовно позивача штраф в розмірі 340 гривень.

В постанові інспектор Павловець М.І. зазначив, що 22.05.2020 о 15 годині 14 хвилин в м. Кривий Ріг по вул. Миколаївське шосе 125 водій керуючи транспортним засобом мав технічні несправності, а саме на одну вісь ТЗ встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, чим порушив. 31.4.5г Правил дорожнього руху України.

З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував. Позивачем надані були пояснення інспектора поліції про те, що автомобіль з напівпричепом має шини, що відповідають норма та вимогам передбаченими Правилами дорожнього руху України, а твердження інспектора поліції ні чим не обґрунтовані і є не допустимими, чим порушено закони та підзаконні акти, які регламентують їх діяльність.

Позивач вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП є протиправними, та зазначає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною та тому підлягає скасуванню.

Постанова складалася інспектором без врахування зауважень, пояснень, протоколів перевірки технічних станів транспортних засобів (автомобіля та напівпричіпу від 11.12.2019 року) та положень п.31. Правил дорожнього руху України згідно, яких:

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам в п.31.4.5 г), а саме на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Автомобіль DAF TRUCKS, номерний знак « НОМЕР_1 » та напівпричіп - самоскид марки BODEX, модель KIS 3WA, номерний знак « НОМЕР_3 », що належать на праві власності ОСОБА_2 пройшли 24 вересня 2019 року та відповідно 11 грудня 2019 року технічні контролі, які було проведено суб`єктом проведення обов`язкового технічного контролю ПП Аруна-Партнер (м.Миколаїв), про шо було надано протоколи перевірки технічного стану транспортних засобів № 00228-00544-19 та 00228-01077-19. В протоколах технічного контролю зазначено: транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним.

Позивач зазначає, що зупинка під час керування вказаним автомобілем була нічим не обґрунтована, а надумана працівниками поліції, положення ч.2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» взагалі було ігноровано. Інспектор розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не дав можливості скористатися позивачеві своїми правами, що передбачені ст. 268 КУпАП України у повному обсязі.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП України.

За наведених обставин позивач вражає, що дії, вчинені інспектором ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Павловець М.І.. при розгляді справи про адміністративне правопорушення є неправомірними, а постанову серії ЕАМ № 2570185 від 22 травня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1. ст. 121 КУпАП України, слід визнати протиправною та скасувати.

Просить скасувати постанову та адміністративну справу закрити.

У зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем надано, позовні вимоги відповідач не визнає та просить у задоволенні позову позивачу відмовити. У відзиві вказує, що під час патрулювання 22 травня 2020 року близько 15 годин 14 хвилин у м. Кривому Розі по вул. Миколаївське шосе, був помічений автомобіль DAF TRUCKS , державний номерний знак « НОМЕР_1 », водій керував несправним транспортним засобом, що мав технічну несправність, а саме на задній вісі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, в результаті чого позивачем було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП України.

Після того, як були помічені ознаки того, що позивач гр. ОСОБА_1 порушив ПДР, відповідач підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст. 18 ЗУ " Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Попросив пред`явити водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП України виконані, інспектор перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Було запитано «Чому керуєте т/з у якого на задній вісі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора?», на що позивач нічого не зміг відповісти, але ж відповідно до п.1.3 ПДР Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, та відповідно до п.2.3 (а) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Відповідно до п.31.4.5(г) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Зазначає, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, яке може створити аварійну ситуації на дорогах, в результаті чого можуть постраждати невинні люди, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до Позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2570185 від 22.05.2020, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивачу під його особистий підпис було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та ст. 63 КУ (що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського), права, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП, отже вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП та доповнень і зауважень не надавав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи були належним чином повідомлені. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідо до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 09.06.2020 відкрито спрощене провадження у справі (а.с.29).

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2570185 від 22.05.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст.121КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 31. 4.5 г ПДР України (а.с. 8).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

Відповідно до п.4 розділу І «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених серед іншого частиною першою, статті 121 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частиною першою статті 121 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.121КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, було надано DVD-диск (а.с.38) з фактом правопорушення позивачем вимоги п. 31.4.5 ПДР України. Під час дослідження DVD-диску, було виявлено один відеозапис, на якому зафіксовано момент огляду транспортного засобу та складання постанови. На даному відеозаписі неможливо розрізнити тип малюнка протектора шин, що не дає можливості в повній мірі оцінити підставу, яка закладена в основну постанови серії ЕАМ №2570185, а саме порушення вимоги п. 31.4.5 г ПДР України.

В свою чергу позивач в адміністративному позові заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення зазначає про те, що не порушував Правила дорожнього руху. Позивачем надані докази на підтвердження своїх обґрунтувань, а саме: фотознімки, де зафіксовано характер малюнка протектора шин напівпричепу з номерним знаком « НОМЕР_3 » , згідно якої вбачається, що на напівпричепі-самоскиді на всіх осях встановлено шини з однаковим типом малюнків протектора. Тобто позивачем доведено, що напівпричіп-самоскид вантажного автомобіля, яким він керував на одній (кожній із трьох) осі має однаковий тип малюнка протектора.

Враховуючи положення ч.2 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію України» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, варто зазначити, що даний момент був відсутній, що підтверджується наданим суду відеозаписом(а.с.38).

Крім цього, співробітником поліції ОСОБА_3 , зупиняючи позивача під час руху транспортним засобом, проведенням поверхневої перевірки, притягненням його до адміністративної відповідальності порушено Закон України « Про Національну поліцію». Так частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частина 2 статті 35 Закону України «Про національну поліцію»- Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, що патрульним поліцейським здійснено не було.

Досліджуючи відеозапис вчинений із бодікамери ае 00264, вбачається, що поліцейським інспектором лейтенантом поліції Павловець М. І. не проінформано ОСОБА_1 про причини зупинки, що є грубим порушенням ЗУ «Про національну поліцію», однак було роз`яснено права та обов`язки особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зупинка ОСОБА_1 під час керування вказаним автомобілем була нічим не обґрунтована.

Статтею 34 Закону України «Про національну поліцію» передбачено:

1. Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

4. Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:

1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб;

3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

У будь-якому випадку, перед застосуванням превентивного заходу «поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи» (ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію»), тобто роз`яснити порядок проведення огляду/поверхневої перевірки, а також права особи при його здійсненні.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи, таким чином інспектор ОСОБА_3 не виконав зазначені вимоги законодавства, а саме не проінформував водія щодо порядку проведення огляду/поверхневої перевірки, а також не роз`яснив права особи під час здійснення даного превентивного засобу.

Відповідно до розділу 31 ПДР України передбачено заборона експлуатації транспортного засобу за наявності технічних несправностей транспортних засобів та невідповідності вимогам. Зокрема відповідно до п. 31.4.5(г) - причепів вантажних автомобілів якщо на одну вісь встановлено шини з різними типами малюнків протектора.

Відповідно до змісту постанови серії ЕАМ №2570185 від 22.05.2020 року з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував технічно несправним транспортним засобом, а саме на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протекторів, однак згідно обставин справи позивач керував вантажним тарнспортним засобом DAF TRUCKS та напівпричіпом - самоскид Bodex, з викладеного вбачається, що постанова не містить обставин вчинення адміністративного правопорушення і не вказано який саме транспортний засіб має технічну несправність, і не зазначено на яку саме вісь встановлено шин из різними малюнками протектора, крім того слід звернути увагу, що відповідно до загальних положень ПДР України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; а причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски. Таким чином слід зазначити, що у серії ЕАМ №2570185 від 22.05.2020 року постанові не конкретизований об`єкт правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові.

Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату для надання часу для пошуку адвоката.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, зупинка транспортного засобу була проведена відповідачем з порушенням ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" та правомірність такої зупинки відповідними доказами не підтверджено, доводи позивача, якими він заперечує щодо постанови, не спростовано.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2570185 від 22.05.2020 року підлягає скасуванню. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Керуючись ст.9,90,86,139,243-246;255,286 КАС України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2, батальйону №1 полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Павловець Миколи Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову від 22 травня 2020 року серії ЕАМ №2570185 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 340, 00 грн, яка була винесена інспектором роти №2, батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Павловцем Миколою Івановичем.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.А.Кащук