Справа № 216/5309/20
Суддя: Кузнецов Р. О.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/5309/20
Провадження 2-а/216/176/20
УХВАЛА

іменем України

29 вересня 2020 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О., розглянувши матеріали адміністративної справи ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Андрюка Дмитра Євгенійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року в провадження Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Андрюка Дмитра Євгенійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вказаний адміністративний позов згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.09.2020 було передано для розгляду судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецову Р.О.

Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність з`явлення самовідводу, оскільки вищевказаний адміністративний позов поданий ОСОБА_1 , який є діючим працівником апарату суду, а саме: помічником судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який підтримує службові взаємовідносини з суддями та працівниками апарату суду.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у ст.ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1, 2 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього, дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, право на подання заяви про відвід (самовідвід) судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися, згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду (Рішення ЄСПЛ у справі П`єрсак проти Бельгії).

Таким чином, враховуючи службові відносини, які склалися між суддею та позивачем, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді та об`єктивного розгляду даної справи, заява про самовідвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецова Р.О. є вмотивованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 39, 40, 241, 243, 248, 256 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецова Р.О. про самовідвід у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Андрюка Дмитра Євгенійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Передати справу для визначення автоматизованою системою документообігу правомочного складу суду в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О. Кузнецов