Справа № 398/2399/20
Суддя: Крімченко С. А.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2399/20
Провадження №: 2-а/398/83/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" вересня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А.,

з участю секретаря судового засідання Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Чепіля Дениса Олександровича та Управління патрульной поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції Чепіля Дениса Олександровича про скасування постанови серії ЕАМ № 2815904 від 13.07.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн., оскільки вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2020 року на 13 км автошляху М-05, його, позивача, було зупинено відповідачем та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2815904, відповідно до якої він керував ТЗ з напівпричепом платформа, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому перевозив с/г техніку, а саме, комбайн, що за шириною більший чим 3,5 м, який вказаний в дозволі на перевезення 2020-0 НГ, чим порушив умови відповідного дозволу, тобто порушив п.22.5 ПДР України Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Вказаною постановою на нього, позивача, було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00грн.

Оскільки під час складання оскаржуваної постанови у нього не було можливості надати свої письмові пояснення з приводу наявності відповідного дозволу, він був змушений отримати саму постанову з метою її подальшого оскарження.

З вказаним рішенням відповідача він не згоден, оскільки в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували на те, що він порушив ПДР України.

Так, 12.07.2020 року він здійснював перевезення вантажу, на підставі узгодженого з органами НП України дозволу 2020-0 НГ від 10.06.2020 року, відповідно до якого він має право на перевезення вантажу, параметри якого не більше: ширина до 3,5 м, довжина до 22 м, висота 4,49 м, загальною вагою до 40 т., навантаження на найбільш навантажену вісь до 11 т, і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше ніж на 3 м.

Зупинка транспортного засобу була здійснена відповідачем на автомобільній дорозі М-05, проїзд по якій погоджений з органами Національної поліції України.

Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач не вказав фактичні габарити транспортного засобу з вантажем, посилання на те, що вантаж мав ширину більше 3,5 м є голослівними та не підтвердженими належними та допустимими доказами: не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, доказів перевірки відповідності габаритів вантажу певними нормами із складанням відповідного документу, як передбачено ПДР України та відповідними Порядками( №1007/1207 та №879).

В даному випадку, працівник поліції мав право провести лише документальну перевірку.

Долучений відповідачем відеозапис не підтверджує наявність сертифікованого, належного приладу для вимірювання, не містить інформацію про те, з якої точки починається вимірювання, чи рівна поверхня землі, тощо, він не містить фіксації всієї події, зокрема, всієї бесіди, а лише її фрагмент, ним не зафіксовано, що розмір ТЗ з вантажем перевищує встановлену дозволом ширину 3,5 м.

На його, позивача, думку все вказане вище свідчить про те, що відповідач розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вчинення правопорушення, упереджено, та керувався лише домислами, припущеннями та порушуючи принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, зокрема, не надав належної уваги дозволу 2020-0 НГ.

На підставі викладеного, він вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати а справу закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

03.09.2020 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого підставою зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, стало виявлення можливого порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР. Так, патрулюючи відрізок дороги М-05 12.07.2020р. близько 23:44, екіпажем патрульної поліції був виявлений транспортний засіб MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом TAD, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в правій крайній смузі та здійснював перевезення вантажу, комбайна, що перевищував візуально встановлені параметри, а саме, ліва сторона вантажу виступала за межі смуги, в якій рухалися транспортні засоби, та частково знаходилась над сусідньою смугою з лівої сторони. Таким чином у відповідача було достатньо підстав вважати, що особа могла вчинити адміністративне правопорушення, а отже, зупинка транспортного засобу була виконана з дотриманням вимог ст. 35 Закону. Перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а і за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу, або іншої дозвільної документації, що перевозиться. У даному випадку позивач пред`явив дозвіл № 2020-0 НГ в якому було зазначено параметри транспортного засобу яким здійснювалось перевезення, та допустима ширина в якому зазначена 3.5 м. Перевіривши ширину комбайну, що перевозився, було виявлено, що вона на 55 см. більше допустимої та становить 4 м. 05 см. Під час розгляду справи, який зафіксований на нагрудну камеру поліцейського АІ00085 (відео додається до відзиву), позивач повідомив що не знав про те, що розміри комбайну перевищують встановлені габарити.

Крім того, відповідач зазначає, що він безпосередньо став свідком вчинення вищезазначеного правопорушення, а позивач, в свою чергу, як свідчить позовна заява, не оспорює факту керування транспортним засобом, здійснюючи перевезення вантажу, що перевищує встановлені у п. 22.5 ПДР габарити. У даному випадку позивач посилається на додані документи до позову, а саме дозвіл на перевезення техніки, що перевищує габаритні розміри, зокрема, в самому дозволі вказано параметри транспортного засобу, яким перевозиться вантаж, ширина якого становить 3.50 м. Тому твердження позивача, щодо того, що в його діях відсутнє адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки встановлені параметри транспортного засобу самі по собі допускають перевищення, за яких наявність відповідного дозволу є необхідними. Зокрема, відповідач, також зазначає, що відповідно до п. 4 Постанови №30 дозвіл видається на підставі одного з документів, який підтверджує сплату Укравтодору за використання шляхової ділянки з певним навантаженням та визначенням маршруту, а отже він видається на одну поїздку а не декілька, як зазначає позивач, що в свою чергу може бути порушенням умов надання відповідного дозволу, а відсутність вищезазначеного дозволу не надає можливість встановлення відповідності виконання умов такого та в свою чергу є порушенням умов такого. Такий дозвіл має бути у водія під час перевезення. На відеозаписі, який було зроблено на місці зупинки позивача, чітко видно, що останній такий дозвіл не пред`являє, та повідомив про його відсутність.

Відтак, на думку відповідача, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною у повному обсязі, та підтверджена поясненнями позивача викладеними у його позові. А твердження позивача, щодо правомірності встановлення габаритних розмірів в місцях габаритно-вагового контролю не стосується суті вчиненого правопорушення, оскільки перевищення допустимих параметрів вантажу було встановлено за допомогою відповідних дозвільних документів.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути в порядку спрощеного провадження та без його участі, оскільки він не має змоги прийняти участь в судових засіданнях через часті робочі відрядження.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу розглядати за його відсутності.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року залучено до участі в справі в якості другого відповідача Управління патрульной поліції в Київській області та повідомлено про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2020 року поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Чепілем Д.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2815904, в якій зазначено, що 12.07.2020 року о 23год. 44хв. на 13 км автошляху М-05 ОСОБА_1 керував ТЗ з напівпричепом платформа, державний номерний знак НОМЕР_1 ,на якому перевозив с/г техніку, а саме, комбайн, що за шириною більший чим 3,5 м, який вказаний в дозволі на перевезення 2020-0 НГ, порушивши умови відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 ПДР України Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Враховуючи викладене, відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Стаття 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що останній безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, беручи до уваги той факт, що він не порушував вимоги п. 22.5 ПДР України, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Згідно дозволу № 2020-0 НГ від 10.06.2020 року, затвердженого т.в.о. начальника УПП в Дніпропетровській області, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, транспортному засобу MAN, номерний знак НОМЕР_2 , причіп TAD, номерний знак НОМЕР_1 , з вантажем «техніка» в період з 10.06.2020 року по 24.07.2020 року дозволено рух по маршруту, в тому числі по автошляху М05 - об`їзна Білої Церкви - М05 м.Київ. Параметри транспортного засобу, зазначені в дозволі: довжина 22м, ширина 3,5 м, висота - 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем - 46 т., навантаження на найбільш навантажену вісь 12 т, вантаж виступає за задній габарит ТЗ - 3 м.

Наданий відповідачем запис з нагрудної камери, а правому верхньому куті якого є дата 12.07.2020 року, не містить запису процедури вимірювання параметрів транспортного засобу, який перевозився позивачем.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132-1, 254,288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Чепіля Дениса Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2815904 від 13.07.2020 року.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 Кодексу України, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Чепіль Денис Олександрович, адреса місцезнаходження: м.Біла Церква, вул.Сухоярська,18-А.

Управління патрульной поліції в Київській області(адреса: 04128, вул Ак. Туполєва, 19 м.Київ).

Суддя