Справа № 280/3102/19
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 280/3102/19

адміністративне провадження № К/9901/22985/20

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач - Гусак М.Б., судді - Гімон М.М., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного від 14 травня 2020 року у справі №280/3102/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 14 березня 2019 року №, №.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 23 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, позов задовольнив.

30 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просило суд стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 17400, 00 грн.

Запорізький окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 10 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, заяву позивача задовольнив частково: стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати на правничу допомогу у сумі - 2000, 00 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовив.

Не погодившись з додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити повністю.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що первинні документи, надані позивачем як доказ понесених ним витрат на правову допомогу, не відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки , мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постанові від 7 листопада 2019 року у справі №826/14299/17.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, під час вирішення питання, що стосується стягнення на користь позивача судових витрат, обґрунтовано зазначив, що оскільки понесення позивачем витрат на правову допомогу в межах даної справи у розмірі 2000 грн підтверджено належними та допустимими доказами, підстави для висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат відсутні.

З урахуванням того, що Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 14 травня 2020 року переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до правового висновку Верховного Суду, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Керуючись статями 328, 333 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного від 14 травня 2020 року у справі №280/3102/19 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписМ. Б. Гусак
підписМ. М. Гімон
підписЄ. А. Усенко