Справа № 120/3185/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 вересня 2020 р. Справа № 120/3185/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними дій та скасування вимоги про сплати боргу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області (наразі - Головне управління ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними дій та скасування вимоги про сплати боргу від 13.05.2019 року № Ф-710-17У.

Ухвалою від 03.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.08.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 22899/20), в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач звертає увагу щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду, вказуючи при цьому, що про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф - 710-17 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 964,52 грн. ОСОБА_1 дізналась у червні 2019 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання такої вимоги 19.06.2019р. Тобто, на переконання відповідача, позивачка пропустила десятиденний строк на оскарження такої вимоги, що визначений ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". За таких обставин відповідач клопоче залишити позовну заяву без розгляду.

01.09.2020 року розгляд справи в судовому засіданні було відкладено на 11.09.2020 року.

В подальшому, ухвалою від 11.09.2020 року судом в порядку ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснено заміну первинного відповідача на його правонаступника - ГУ ДПС у Вінницькій області.

Іншою ухвалою суду від 11.09.2020 року у задоволенні клопотання представника позивачки про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовлено, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачці у 7-денний строк, з дня вручення копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску. Цього ж дня судом оголошена перерва в судовому засіданні до 29.09.2020 року.

На виконання ухвали суду представником позивача, в строк, встановлений судом, засобами поштового зв`язку до суду подано заяву про поновлення строку звернення до суду (вх. № 27722 від 21.09.2020 року), яка мотивована наявністю поважних причин пропуску такого строку. Зокрема, представник позивача посилається на те, що копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46), що була подана відповідачем як доказ отримання спірної вимоги у червні 2019 року не може підтверджувати факт її отримання позивачкою, оскільки виконаний підпис у лівому нижньому куті на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не є власноручним підписом ОСОБА_1 . У той же час, представник позивачки зазначає, що відповідач в підтвердження своїх доводів долучає лише копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення без відповідного бланку опису вкладення, що не дає можливості встановити вміст поштового відправлення. Додатково наголошує, що відповідний лист контролюючого органу був надісланий на невірну адресу позивачки, а саме на " АДРЕСА_1 ". Однак будинок АДРЕСА_2 цього будинку, і хто міг отримане таке рекомендоване поштове відправлення їй не відомо. Більше того, позивачка наголошує на тому, що з 14.08.2015 року і по теперішній час зареєстроване її місце проживання є АДРЕСА_3 , а тому вона об`єктивно не могла отримати оскаржувану податкову вимогу, яка направлялась контролюючим органом за невірною адресою.

Таким чином позивачка стверджує, що про існування оскаржуваної вимоги їй стало відомо лише 26.06.2020 року після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП № 60274908, що надійшли листом від Літинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у зв`язку з чим вважає, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин.

28.09.2020 року від представника відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд даної справи 29.09.2020 року без участі представника відповідача в письмовому провадженні.

Наступного дня, 29.09.2020 року, перед початком судового засідання на адресу суду надійшло також і клопотання представника позивачки, у якому останній також просив суд вирішити питання поновлення строку звернення в письмовому провадженні.

Так, учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 29.09.2020 року, не з`явились.

Натомість, частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд здійснює розгляд справи та відповідного питання, пов`язаного зі строком звернення до суду, в письмовому провадженні.

Вирішуючи питання можливості поновлення позивачці строку звернення до суду, суд виходить із такого.

За приписами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас в силу положень частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка оскаржує вимогу податкового органу від 13.05.2019 року за № Ф-710-17У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 964,52 грн.

Для звернення до суду щодо оскарження такого рішення встановлено спеціальний строк.

Зокрема, відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Отже, для оскарження вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску законом встановлено 10-денний строк звернення до суду з дня отримання вимоги.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, норми процесуального законодавства не пов`язують право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Тобто, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 710-17У винесена відповідачем 13.05.2019 року. Тобто, законом передбачено десятиденний строк на її оскарження, що визначений частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Цей строк відповідач обраховує з 19.06.2019 року, посилаючись та відповідну відмітку в рекомендованому поштовому повідомленні про отримання такої вимоги, яка адресувалась ОСОБА_1 . Натомість, даний адміністративний позов поданий позивачкою (зданий на пошту) 06.07.2020 року та надійшов до суду 09.07.2020 року.

Проте, як зазначає представник позивачки, ОСОБА_1 оскаржувану вимогу 19.06.2019 року особисто не отримувала та з її змістом ознайомлена не була. Так, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивачка посилається на те, що з такою вимогою вона ознайомилась лише 26.06.2020 року після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП № 60274908, що надійшли листом від Літинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Як встановлено судом та не заперечується і самим відповідачем, оскаржувана вимога від 13.05.2019 року після її винесення була направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою поштовою кореспонденцією. За твердженнями відповідача, даний конверт був отриманий позивачкою, що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання - 19.06.2019 року.

Тобто, при розгляді заяви про поновлення строку на звернення до суду ключовим правовим питанням є доведення факту отримання позивачкою вимоги про сплати боргу від 13.05.2019 року № Ф-710-17У саме 19.06.2019 року, яку остання намагається оскаржити, тому при вирішенні даного правового питання суд виходить з наступного.

Так, правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

Відповідно до статті 2 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу.

У пункті 99 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Оформлення цих поштових операцій визначено у пункті 105 Правил надання послуг поштового зв`язку: для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

У пункті 106 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено: під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Зі змісту наведених норм вбачається однозначний висновок, що доказами належного повідомлення особи у випадку направлення рекомендованого листа є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням прізвища особи, яка його отримала.

У наданому представником відповідача рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штриховий ідентифікатор: № 043) поряд із графою "вручено, виплачено" проставлено дата "19.06.2019". Разом із тим, в інших спеціально відокремлених графах для підписів: "особисто", "згідно договору вкладено до абонентської скриньки", "за довіреністю" підпис відповідальної особи відсутній, як і відсутнє зазначення прізвища особи, що отримала відповідне відправлення.

Тобто, у зазначеному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення міститься лише підпис, а також дата отримання - "19.06.2019" року, що не дає змоги однозначно стверджувати, що саме позивачка ОСОБА_1 була належним отримувачем відповідної поштової кореспонденції.

При цьому, оглядом повідомлення про вручення поштового відправлення судом також встановлено, що контролюючим органом направлено поштову кореспонденцію на адресу " АДРЕСА_1 ". Однак, згідно письмових пояснень представника позивача, будинок під АДРЕСА_1 є багатоквартирним будинком, і старою адресою позивачки була квартира ІНФОРМАЦІЯ_1 в цьому будинку. Однак, поштова кореспонденція була надіслана відповідачем на адресу позивачки без уточнення номеру квартири, а саме: " АДРЕСА_1 ".

Так, відсутність конкретизації номеру квартири у багатоквартирному житловому будинку свідчить про ймовірність отримання поштової кореспонденції іншою особою/особами.

Окрім іншого, судом також встановлено, що згідно відмітки про реєстрацію місця проживання, які міститься в паспорті позивачки, остання з 14.08.2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто, наведені вище обставини в своїй сукупності вказують на те, що той доказ, на який посилається відповідач - рекомендоване поштове повідомленні про вручення поштового відправлення з відміткою про дату вручення № 19.06.19р." не є належним доказом фактичного отримання позивачкою оскаржуваної вимоги.

Згідно вимог статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, для вирішення питання щодо з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду необхідно встановити не лише момент порушення права особи, а й сам факт її обізнаності (коли особа дізналась), з чим і пов`язується виникнення її права на судовий захист.

При встановлені достатності доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачкою строку звернення до суду, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню, судом враховується, що реалізувати своє право на звернення до суду та виконати вимоги закону щодо оскарження відповідної вимоги позивачка мала змогу уже після пропуску десятиденного строку на її оскарження.

Натомість, встановлені судом обставини в сукупності з матеріалами позовної заяви свідчать про те, що позивачка з об`єктивних причин пропустила строк звернення до адміністративного суду, який пов`язаний із тим, ОСОБА_1 не було відомо про існування оскаржуваної вимоги, як, як з`ясовано судом, остання 19.06.2019 року фактично не отримувала.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується право на справделивий суд, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є джерелом права та повинна враховуватись судами України при розгляді справ.

Так, у справі "Меньшакова проти України", № 377/02, рішення від 8 квітня 2010 року, пункт 53, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично, таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сплученого Королівства" від 28 травня 1985 року, п. 57). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (див. рішення у справі "Звольський та Звольська проти Чеської Республіки", п. 46).

Конвенційні стандарти стосовно доступу до суду викладено Європейським судом з прав і в багатьох інших рішеннях ("Ґолдер проти Сполученого Королівства", "Кутіч проти Хорватії", "Балацький проти України" тощо).

З огляду на викладене, а також з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом позивачці слід поновити як такий, що пропущений із поважних причин.

За таких обставин не підлягає задоволенню клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Також суд враховує, що у своїй заяві від 29.09.2020 року представник позивачки клопотав здійснювати в письмовому провадженні без його участі лише питання поновлення строку звернення до суду. В той же час у випадку його позитивного вирішення просив призначити наступне судове засідання у справі.

З огляду на вищевикладені обставини, а також враховуючи необхідність отримання у позивача додаткових пояснень відносно заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність відкладення розгляду справи на іншу дату.

Керуючись ст. ст. 120, 121, 122, 123, 171, 205, 223, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Заяву представника позивача про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду в справі № 120/3185/20-а.

Розгляд справи відкласти.

Призначити наступне судове засідання у справі на 13 жовтня 2020 року о 13:30 год. в залі судового засідання № 1 Вінницького окружного адміністративного суду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14, про що повідомити сторони.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України та не підлягає оскарженню.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович