Справа № 607/13968/20
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 Справа №607/13968/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Дуркало Т.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Свиріпа-Депутат В.З.

та представника відповідача: Климчук О.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП,

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Возняк Р.І. серії ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_1 01 червня 2020 року о 23 год. 43 хв. в м. Тернополі, вул. Тролейбусна, 11, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р.34 ПДР України (Порушення вимог розмітки проїзної частини дороги). Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв даного правопорушення та не здійснював перетину суцільної лінії розмітки.

Крім того просить поновити йому строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки про її існування дізнався лише 14 серпня 2020 року, після відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаної постанови патрульного.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов та скасувати оскаржувану постанову, яка була винесена відносно нього безпідставно, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, так як не керував транспортним засобом в час зазначений в постанові, а лише перебував в салоні автомобіля. При цьому на місці розгляду справи він не зрозумів питання поліцейського щодо перетину ним суцільної розмітки та зазначив, що можливо в поліцейських є відео коли він заїжджав на місце стоянки о 20.00 год. вказаного дня та коли міг допустити вказане правопорушення.

Представник позивача - адвокат Свиріпа-Депутат В.З. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, та суду пояснила, що відносно ОСОБА_1 безпідставно винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки останній не керував транспортним засобом і не порушував правил дорожнього руху, та у зв`язку із відсутністю належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Климчук О.І. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просить відмовити у задоволенні позову. Підтримала поданий до суду відзив на адміністративний позов та зазначила, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 01 червня 2020 року о 23 год. 43 хв. в м. Тернополі, вул. Тролейбусна, 11, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р.34 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підтвердження викладених мотивів представник відповідача надала суду відеозапис розгляду адміністративної справи на місці вчиненого правопорушення, під час якого позивач не заперечував можливості вчинення даного адміністративного правопорушення.

Розглянувши подані документи і матеріали, ознайомившись із відзивом на позовну заяву, а також всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Возняк Р.І. серії ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_1 01 червня 2020 року о 23 год. 43 хв. в м. Тернополі, вул. Тролейбусна, 11, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р.34 ПДР України (Порушення вимог розмітки проїзної частини дороги). Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв даного правопорушення та здійснював перетину суцільної лінії розмітки.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року, громадянин ОСОБА_1 01 червня 2020 року о 23 год. 43 хв. в м. Тернополі, вул. Тролейбусна, 11, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р.34 ПДР України (Порушення вимог розмітки проїзної частини дороги), за що передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року, винесеної інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

У відповідності до р. 34 ПДР України, п.п. 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється.

В той же час за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг передбачено відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, ознайомившись із матеріалами справи та даючи правову оцінку обставинам, зазначеним у постанові інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Возняк Р.І. ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, судом встановлено, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення представником відповідача надано декілька фрагментів відеозаписів з нагрудних реєстраторів працівників поліції, оглядом яких встановлено, що на них не міститься запис вчинення адміністративного правопорушення, а лише процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Водночас суд відхиляє доводи представника відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечувалось на місці складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, що повністю узгоджується із правовою позицією висвітленої в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Таким чином, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин, зокрема не представлено належних та допустимих доказів порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, а саме порушення вимог розмітки проїзної частини дороги.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Крім того суд вважає, що слід поновити пропущений позивачем строк для оскарження спірної постанови, визнавши причини його пропуску поважними, оскільки про її винесення ОСОБА_1 дізнався 14 серпня 2020 року.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 53-1, п.1 ст.247, ст. ст. 251, 280 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 121, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Поновити пропущений ОСОБА_1 строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП (, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2620272 від 02.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, провадження у справі - закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо