Справа № 1.380.2019.002355
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002355
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 1.380.2019.002355 за адміністративним

позовом ОСОБА_1 ,
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, представник - Палій М.В.
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомога на оздоровлення, одноразова допомога при звільненні) по день постановлення судового рішення в справі 813/1937/17 - 13.11.2017 року в розмірі 303505,5 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у відповідності до наказу № 538-0 від 14.12.2015 року Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, з 31.12.2015 року звільнений в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік з посади начальника п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» (за хворобою), з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік у кількості 30 діб та одноразову грошову допомогу відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 по вислузі років 23 роки.

26.05.2017 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, оскільки було з`ясовано, що на момент звільнення позивачу не було виплачені усі необхідні виплати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, по справі № 813/1937/17 позовні вимоги позивача до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю.

27 березня 2018 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою скасовано Постанову ЛОАС від 13.11.2017 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Офісу ВПП ДФС здійснити донарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань за 2014 року, а в решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В рішенні Львівського окружного адміністративного суду по справі № 813/1937/17 та постанові Львівського апеляційного адміністративного суду зазначено, що місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на дату звільнення грудень - 2015р. становить - 19 909 грн. (посадовий оклад - 2014 грн., надбавка за звання -135 грн., вислуга років (35%) - 752 грн., секретність - (10%) 200 грн. високі досягнення (50 %) - 1450 грн., премія за грудень - 15 368,95 грн.).

Листом від 08.02.2019 року Офіс ВПП ДФС повідомив, про виконання рішення суду та нарахування і виплату позивачу певних видів грошового забезпечення.

Згідно наведеного листа Офісу від 08.02.2019 року позивачем з`ясовано, що має місце виплата сум, які мали бути виплачені безпосередньо ще при звільненні, тобто не у строки передбачені законом.

Так Офіс ВПП ДФС на виконання вимог судового рішення, здійснив виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані відпустки а також одноразової допомоги при звільненні. Невиплата на момент звільнення: компенсації за невикористані відпустки; матеріальної допомоги на оздоровлення; одноразової допомоги при звільненні в повному обсязі відбулось саме з вини Офісу великих платників податків ДФС, що підтверджується згаданими судовими рішеннями в справі 813/1937/17.

Звільнення позивача із займаної посади відбулося 31 грудня 2015 року, а рішення суду яким було зобов`язано Офіс ВПП ДФС виплати компенсацію за відпустки - 13 листопада 2017 року, отже, несвоєчасна виплата грошового забезпечення на думку позивача відбулася у період з 31 грудня 2015 року по 13 листопада 2017 року. Тобто час затримки розрахунку за період з 31 грудня 2015 року по 13 листопада 2017 року складає 465 робочих днів. Відповідно на думку позивача сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згаданих видів грошового забезпечення становить 465 днів та складає 303505,5 грн. (652 грн. 7 коп. (середньоденна заробітна плата) * 465 (кількість днів затримки).

Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що позовні вимоги є безпідставними оскільки судовим рішенням по справі № 813/1937/17 позовні вимоги позивача до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю, стягнено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме за період з 31 грудня 2015 року по 01 березня 2016 року.

Крім цього, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на виконання рішення суду здійснено відповідні донарахування на користь позивача та рішення суду виконано повністю, що підтверджується відповідним розрахунками.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та документи, просила в задоволення позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 17.05.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі. 24.07.2019 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 в частині щодо відмови у відкритті провадження у справі скасовано і направлено в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 24.09.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Ухвалою від 18.12.2019 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом встановлені наступні обставини:

14.12.2015 року позивач у відповідності до наказу № 538-0 Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, з 31.12.2015 року звільнений в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік з посади начальника п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» (за хворобою), з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік у кількості 30 діб та одноразову грошову допомогу відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 по вислузі років 23 роки.

Згідно наявних у справі розрахунків нарахованих та виплачених позивачу коштів:

- компенсації за невикористані відпустки, нарахована та виплачена в лютому 2019 року;

- матеріальної допомога на оздоровлення, нарахована та виплачена в лютому 2019 року;

- одноразова допомога при звільненні, нарахована та виплачена в січні 2016 року.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомога на оздоровлення, одноразова допомога при звільненні) по день постановлення судового рішення в справі 813/1937/17 - 13.11.2017 року в розмірі 303505,5 грн.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, по справі № 813/1937/17 позовні вимоги позивача до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю.

«Визнати протиправним та скасувати наказ міжрегіонального Головного управління ДФС- Центрального офісу з обслуговування великих платників в частині встановлення в березні 2016р. ОСОБА_1 - начальнику п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників - посадового окладу в розмірі 1611 грн., та провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2015 р. внаслідок чого виникла заборгованість з грошового забезпечення перед Офісом ВПП ДФС.

Зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС здійснити донарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн., а також відкликати грошовий атестат від 19.07.2016 № 33 та довідку про додаткові види грошового забезпечення від 19.07.2016р. № 422/14-23-10-05-5511 з ГУ ПФУ у Львівській області та направити уточнений атестат та довідку з врахуванням висновків суду.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 донараховані суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014 р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015 р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн. з урахуванням компенсації та індексації.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме за період з 31 грудня 2015р. по 01 березня 2016 р в сумі 26 108 (двадцять вісім тисяч сто вісім гривень) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства».

27 березня 2018 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою:

«Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 813/1937/17 - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Офісу великих платників податків ДФС здійснити донарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік та стягнення з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 донарахованої суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік та прийняти нову постанову в цій частині, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін».

14.12.2015 року згідно наказу № 538-0 Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, з 31.12.2015 року позивач звільнений зі служби. Вказана обставина сторонами у справі не заперечується.

Згідно наявних у справі розрахунків нарахованих та виплачених позивачу коштів:

- компенсації за невикористані відпустки, нарахована та виплачена в лютому 2019 року;

- матеріальної допомога на оздоровлення, нарахована та виплачена в лютому 2019 року;

- одноразова допомога при звільненні, нарахована та виплачена в січні 2016 року.

Факт невиплати відповідачем належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, сторонами також не оспорюється та підтверджується наявним у справі доказами.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, строки розрахунку при звільненні.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З врахуванням вказаних вище обставин та наведених вимог законодавства судом не враховуються аргументи і розрахунки позивача саме про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомога на оздоровлення, одноразова допомога при звільненні) по день постановлення судового рішення в справі 813/1937/17 - 13.11.2017 року в розмірі 303505,50 грн., оскільки спірні виплати позивачу були нараховані та виплачені у різні періоди в тому числі і до ухвалення вищевказаного рішення у згаданій справі, а законодавцем встановлений строк виплатити середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Щодо визначення судом суми за спірний період, то суд зазначає, що в цій ситуації суд не вправі визначати конкретні суми, які слід нарахувати та виплатити позивачу, оскільки спору про розміри належних та вже виплачених звільненому позивачу сум по суті немає, тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно позовні вимоги підлягаю задоволенню частково, а саме у спосіб зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомога на оздоровлення, одноразова допомога при звільненні) по день фактичного розрахунку.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, Дегтярівська, 11г) про зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової допомоги при звільненні) по день фактичного розрахунку.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 28.09.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.