Справа № 640/19884/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 вересня 2020 року справа №640/19884/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Проценко Р.А. та представників

позивача: Васильчук С.С.;

відповідача 2: Бисикало Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач 1, ГУ ДФС у Чернігівській області); 2. Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДПС у Чернігівській області)
про1) визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 від 24 вересня 2018 року №1695 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки»; 2) визнання протиправними дій посадових осіб відповідача 1 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 06 листопада 2018 року №733/13/ НОМЕР_1 ; 3) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача 1 від 22 листопада 2018 року №5, №5, №5 та №5,
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 вересня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що вважає протиправними наказ про призначення перевірки, дії щодо проведення перевірки та, як наслідок, винесені за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення, з огляду на відсутність підстав для призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; запит про надання пояснень та документів складено з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому у ОСОБА_1 не виникло обов`язку надавати відповідь на такий запит; проте, відповідачем 1 протиправно призначено перевірку на підставі оскаржуваного наказу у зв`язку з ненаданням позивачем запитуваних пояснень та документів; оскаржуваний наказ не містить посилань на фактичну підставу проведення перевірки, не вручений позивачу у встановленому порядку, а отже у відповідача 1 відсутні правові підстави розпочати проведення перевірки; оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року адміністративну справу №640/19884/19 прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, оскільки перевірку призначено та проведено у відповідності до вимог податкового законодавства, за наслідками її проведення встановлено порушення вимог законодавства та винесено оскаржувані рішення, підтримавши висновки акта перевірки.

У відповіді на відзив позивач указав, що відповідачем у відзиві жодним чином не спростовано доводи про безпідставність та необґрунтованість висновків акта перевірки з огляду на не дослідження посадовими особами контролюючого органу під час перевірки будь-яких первинних документів, не надано заперечень щодо висновків, викладених у висновку від 23 вересня 2019 року судового експерта за результатами проведення економічної експертизи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу №640/19884/19 до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року за залучено до участі у справі ГУ ДПС у Чернігівській області в якості співвідповідача та відкладено судове засідання.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наданий позивачем висновок підлягає оцінці судом за загальною процедурою та правилами доказування, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України; експертом Бугаєнко О.Д. зроблено висновок щодо підтвердження висновків акта перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства; позивачем всупереч вимогам Податкового кодексу України не надано первинних документів на запит податкового органу, у зв`язку з чим відповідачем 1 правомірно призначено, проведено перевірку та винесено за наслідками виявлених порушень оскаржувані податкові повідомлення-рішення; долучені позивачем до матеріалів справи докази не були предметом дослідження в ході проведенні перевірки.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ГУ ДФС у Чернігівській області направлено ОСОБА_1 запит від 05 липня 2018 року №1151/ФОП/25-01-13-09-12 «Щодо розбіжностей у звітності», згідно з яким за результатами проведеного аналізу податкової інформації встановлено, що позивачем отримано дохід за 2015 рік, як оплата за товари в сумі 22,9 млн. грн.; в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік задекларовано дохід 6,8 млн. грн., сума чистого оподатковуваного доходу становить 14,5 тис. грн. відповідно до поданого позивачем звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації фізичної особи-підприємця, становить 0 грн. Вказані факти можуть свідчити про можливе порушення податкового законодавства в частині обчислення та сплати податків. Враховуючи викладене, ГУ ДФС у Чернігівській області на підставі підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України з метою виконання функцій, передбачених статтею 191 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України просить надати письмове пояснення з документальним підтвердженням щодо наявних розбіжностей даних податкової декларації про майновий стан та доходи, звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску та даних про отримані позивачем доходи згідно переліку.

Водночас, повідомлено, що відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

Наказом ГУ ДФС у Чернігівській області від 24 вересня 2018 року №1695 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» на підставі вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статей 79 та 82 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 24 жовтня 2018 року тривалістю 5 робочих днів за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків і зборів.

За результатами проведеної перевірки відповідач склав акт від 06 листопада 2018 року №733/13/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року» (далі по тексту - акт перевірки); в акті перевірки зазначено про проведення перевірки з відома ФОП ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, а саме, ФОП ОСОБА_1 занижено суму доходу, яка надійшла на розрахунковий рахунок на суму 16 119 199,00 грн., та завищено суму валових витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів через віднесення до їх складу непідтверджених документально витрат у 2015 році на суму 6 794 682,16 грн. в результаті чого позивачем занижено оподатковуваний дохід за 2015 рік на 22 928 409,41 грн.; усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом за 2015 рік - 4 576 194,66 грн.;

- пункту 181.1статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, а саме: позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування здійснив операції з реалізації товарів (послуг) на загальну суму, що перевищувала 1 000 000,00 грн. та не виконав вимог щодо подання заяви про обов`язкову реєстрацію платником податку на додану вартість, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в періоді з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 2 709 096,00 грн.; донараховано податку на додану вартість за актом перевірки - 2 709 096,00 грн.;

- підпункту 1.1 пункту 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме: встановлено заниження позивачем суми військового збору з доходу від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 рік на 343 708,22 грн.; донараховано військового збору за результатами перевірки на суму 343 708,22 грн.;

- статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, абзацу шостого пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України та пункту 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, що ведуть суб`єкти підприємницької діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему і які ведуть незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481, позивачем книга обліку доходів і витрат на перевірку не надана.

Контролюючим органом під час проведення перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження доходу, який надійшов на розрахунковий рахунок позивача від здійснення підприємницької діяльності протягом 2015 року на 16 119 199,00 грн. та завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу у 2015 році через віднесення до їх складу непідтверджених документально витрат на суму 6 794 682,16 грн. на підставі виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 ,, наданої слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернігівській області; 06 липня 2018 року ФОП ОСОБА_1 біло направлено листа від 05 липня 2018 року щодо розбіжностей у звітності за 2015 рік, в якому відповідач 1 просить надати письмове пояснення з документальним підтвердженням щодо наявних розбіжностей даних податкової декларації про майновий стан і доходи, звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та даних про отримані доходи, яке вручене 11 липня 2017 року особисто позивачу; позивач проінформований про проведення перевірки письмовим повідомленням від 24 вересня 2018 року, яке разом з оскаржуваним наказом від 24 вересня 2019 року №1695 направлено поштою 24 вересня 2018 року та 08 жовтня 2018 року повернено до відповідача 1 як таке, що не вручено з відміткою пошти «не проживає»; станом на дату закінчення перевірки позивачем не надано жодних документів, що підтверджують використання понесених витрат в господарській діяльності.

На підставі акта перевірки відповідачем 22 листопада 2018 року винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- №5, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 5 720 243,33 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 4 576 194,66 грн. та за штрафними санкціями 1 144 048,67 грн.;

- №5, яким до позивача згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України за порушення статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, абзацу шостого пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України та пункту 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, що ведуть суб`єкти підприємницької діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему і які ведуть незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481 застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.;

- №5, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення підпункту 1.1 пункту 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, на загальну суму 429 635,28 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 343 708,22 грн. та за штрафними санкціями 85 927,06 грн.;

- №5, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 181.1статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, на загальну суму 3 386 370,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2 709 096,00 грн. та за штрафними санкціями 677 274,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на таке.

За визначенням пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог вказаного Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої серед іншого є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язків письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 79.1 якої документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно із пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Крім того, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та прийняття відповідного наказу виникає виключно за наявності двох умов: 1) виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства; 2) не надання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

В свою чергу, відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №820/3038/17 та від 27 березня 2018 року у справі №813/2162/17.

У разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/12244/14).

При цьому, інформація, отримана з інформаційних баз органів фіскальної служби не може сама по собі слугувати підставою для тверджень про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Тобто, факти порушення податкового законодавства повинні бути отримані в установленому законом порядку та спосіб.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

Аналізуючи наявний у справі запит ГУ ДФС у Чернігівській області від 05 липня 2018 року №1151/ФОП/25-01-13-09-12 «Щодо розбіжностей у звітності», адресований ФОП ОСОБА_1 , суд встановив, що він фактично не містить жодної з підстав, зазначених у пункті 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, для направлення такого запиту, а лише посилання на норми Податкового кодексу України.

Разом із тим, у запиті вказано, що за результатами проведеного аналізу податкової інформації встановлено, що позивачем отримано дохід за 2015 рік, як оплата за товари в сумі 22,9 млн. грн.; в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік задекларовано дохід 6,8 млн. грн., сума чистого оподатковуваного доходу становить 14,5 тис. грн. відповідно до поданого позивачем звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації фізичної особи-підприємця, становить 0 грн. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про можливі порушення вимог податкового законодавства.

Однак, доводи відповідача, викладені у запиті, не приймаються судом до уваги, оскільки вказаний запит не містить посилань на будь-які джерела отриманої податкової інформації, зокрема, щодо правомірності висновків про отримання позивачем за 2015 рік доходу у зазначеній сумі, від кого отриманий дохід та якими саме доказами підтверджуються викладені у запиті висновки.

Таким чином, запит відповідача про надання інформації оформлений з порушенням встановленого порядку, зокрема в ньому чітко не зазначено підстави для направлення (надіслання), а тому позивач звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що, в свою чергу, виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень щодо запитуваних доказів та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом про призначення перевірки за вказаних обставин, такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Суд зазначає, що однією з підстав для проведення перевірки позивача визначено підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, реалізація якого передбачає необхідність наведення податковим органом у змісті запиту конкретних порушень, вчинених цим платником податків, а не лише вживання загальних формулювань та суто посилання на норми податкового законодавства.

Крім того, суд зазначає, що в оскаржуваному наказі не зазначено підстав для проведення перевірки, а лише зазначено норми податкового законодавства.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач 1 не мав підстав для прийняття відповідного наказу та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Таким чином, наказ ГУ ДФС у Чернігівській області від 24 вересня 2018 року №1695 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» підлягає скасуванню, а дії по проведенню перевірки суперечать приписам Податкового кодексу України, а тому є протиправними.

На переконання суду, встановлення обставин невідповідності наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки нормам Податкового кодексу України є безумовною підставою для його скасування, незалежно від того, чи реалізовано положення такого наказу на момент вирішення спору, чи ні.

При цьому, право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення та дій не ставиться в залежність від наслідків реалізації таких рішень або дій, що відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 січня 2006 року у справі за позовом АКБ «Мрія» до ДПІ у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки.

У свою чергу невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акта індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14), а також Верховного Суду, викладених у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №802/1241/17-а та від 21 лютого 2018 року у справі №821/371/17.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі №826/12651/14 та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року у справі №1570/7146/12.

Отже, у разі визнання перевірки незаконною, така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття акта індивідуальної дії (рішення, вимоги, податкового повідомлення-рішення) за наслідками такої перевірки. У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкові повідомлення-рішення, рішення, вимога як акти індивідуальної дії, є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17 січня 2018 року у справі №1570/7146/12, від 16 січня 2018 року у справі №2а/1570/4582/11.

Таким чином, проведена відповідачем перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 06 листопада 2018 року №733/13/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року», не створює правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

При цьому доводи відповідача 1 щодо виявлених під час перевірки порушень, як і наданий ним висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №2109-2112/19-24 щодо підтвердження висновків акта перевірки, не спростовують факту незаконності проведення перевірки, а тому підстави для надання їм правової оцінки відсутні. Аналогічна позиція щодо відсутності підстав оцінювати висновки незаконної перевірки викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року №К/9901/1970/17.

З урахуванням викладеного суд вважає, що дійшов податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 22 листопада 2018 року №5, №5, №5 та №5 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій, оскаржуваних наказу та податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Чернігівській області від 24 вересня 2018 року №1695 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки».

3. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 на підставі наказу від 24 вересня 2018 року №1695 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки».

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 22 листопада 2018 року №5, №5, №5 та №5.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 11 141,80 грн. (одинадцять тисяч сто сорок одна гривна нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДФС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, буд. 11; ідентифікаційний код 39392183);

Головне управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, буд. 11; ідентифікаційний код 43143966).

Дата складення повного рішення суду - 01 жовтня 2020 року

Суддя В.А. Кузьменко