Справа № 640/6869/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 640/6869/19

адміністративне провадження № К/9901/6563/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року

у справі №640/6869/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства закордонних справ України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства закордонних справ України, в якому просив:

визнати незаконними, неконституційними дії, які пов`язані зі скасуванням пільг по сплаті держмита при стягненні консульського збору у позивача з інвалідністю 2-ої групи довічно;

зобов`язати поновити безоплатне надання консульських послуг позивачу при вчиненні нотаріальних дій за кордоном по засвідченню факту, що позивач, громадянин України, є живим, а також, безоплатно посвідчувати "Доручення", як особі з інвалідністю 2-ої групи відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 1993 року;

стягнути завдану моральну шкоду незаконними діями, як грошовий еквівалент спричинених вищого ступеня моральних страждань, у сумі 192000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

26 лютого 2020 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №640/6869/19.

Ухвалою від 25 березня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме оскільки в касаційній скарзі не обґрунтовано, наявність підстав касаційного оскарження згідно з ст. 328 цього Кодексу.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху позивачем до суду направлено заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначив про відсутність будь-яких недоліків такої.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами ч. 4 ст. 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 353 цього Кодексу.

Зміст касаційної скарги ОСОБА_1 зводиться до загального опису ходу справи та абстрактних тверджень щодо нормативно-правових актів. Водночас, такі твердження не містять правового обґрунтування стосовно того, з якими конкретними висновками суду у оскаржуваному судовому рішенні, скаржник не погоджується, та які саме положення (пункт, частина, стаття) закону або іншого нормативно-правового акта, на його думку, судами попередніх інстанцій застосовано неправильно із обґрунтованим посиланням на наявність підстав для касаційного перегляду передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не обґрунтував наявність підстав касаційного оскарження передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантоване п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30 березня 2020 року у справи №806/2347/18, від 03 квітня 2020 року у справі №520/9017/19 та від 06 квітня 2020 року у справі №522/21480/19.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №640/6869/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Повернути касаційну скаргу особі, яка її подала.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Желєзний
Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко