Справа № 360/3173/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3173/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, управління), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною діяльність відповідача щодо порушення строків розгляду заяви від 07.05.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, поданої ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії щодо відмови Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно заяви поданої 07.05.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення №3677/2020 від 12.08.2020 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в призначенні пенсії незалежно від віку на пільгових умовах згідно списку №1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити з 07.05.2020 ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до складу пільгового стажу за списком №1 стаж роботи під землею у періоди: з 20.01.1992 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 19.08.1992, з 20.08.1992 по 22.09.1992, з 23.09.1992 по 30.09.1993, з 01.10.1992 по 11.02.1996, з 26.02.1996 по 28.02.1999, з 18.03.1996 по 22.07.1996, з 10.08.1998 по 19.07.2001, з 27.03.2007 по 07.05.2020 та до загального стажу стаж роботи з 01.09.1986 по 04.06.1989, з 29.08.1989 по 03.10.1989, з 05.10.1989 по 11.11.1991 згідно трудової книжки.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії незалежно від віку на підставі частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням від 12.08.2020 №36677/2020 відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії з посиланням на частину 3 статті 114 та статтю 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначено причини "у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу".

З таким рішенням позивач не згоден та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, зокрема право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.36-37).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, 18.09.2020 надав відзив на позов (а.с.74-78), в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з огляду на таке.

07.05.2020 до управління надійшла заява від ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»" від 09.07.2003 №1058-ІV.

Без надання виправлених уточнюючих довідок за періоди роботи на шахті «Пролетарська» Виробниче об`єднання «Стахановугілля» з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996 на шахті «Біжановська» виробниче об`єднання по видобудку вугілля «Стахановугілля з 18.03.1996 по 22.07.1996, на ДВАТ шахта «Голубовська» ДП з 10.08.1998 по 19.07.2001, виданих відповідним підприємством або правонаступником, неможливо зарахувати до пільгового стажу 7 років 4 місяці 23 дні.

Таким чином, пільговий стаж на підземних роботах за списком робіт і професій, що мають право на пенсію незалежно від віку складає 16 років 4 місяці 8 днів (необхідно 25 років), у тому числі роботи підземні, провідні професії 13 років 1 місяць (необхідно 20 років) та у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Отже, з огляду на зазначене, управління у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 07.05.2020 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії незалежно від віку на підставі частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до якої додав копії: військового квитка, довідки про заробітну плату, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, паспорту, трудової книжки (а.с.45).

Рішенням управління від 12.08.2020 за № 3677/2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку (а.с.23-26, 69-72).

В рішенні відповідач дійшов висновку, що пільговий стаж позивача на підземних роботах за списком робіт і професій, що мають право на пенсію незалежно від, віку складає 16 років 4 місяці 8 днів (необхідно 25 років), у тому числі роботи підземні, провідні професії 13 років 1 місяць (необхідно 20 років).

Без надання виправлених уточнюючих довідок за періоди роботи на шахті «Пролетарська» Виробниче об`єднання «Стахановугілля» з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, на шахті «Біжановська» виробниче об`єднання по видобудку вугілля «Стахановугілля» з 18.03.1996 по 22.07.1996, на ДВАТ шахта «Голубовська» ДП з 10.08.1998 по 19.07.2001, виданих відповідним підприємством або правонаступником, неможливо зарахувати до пільгового стажу 7 років 4 місяці 23 дні.

До пільгового стажу зараховано періоди роботи на ВП «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля» з 27.03.2007 по 23.07.2014, з 30.07.2014 по 21.03.2015, з 23.03.2015 по 27.03.2015, з 29.03.2015 по 24.06.2016, з 27.06.2016 по 01.01.2019 та з 02.01.2019 по 06.05.2020.

Отже, спірними періодами пільгового стажу позивача є періоди роботи з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить такі записи щодо спірних періодів роботи:

шахта «Пролетарська» Виробниче об`єднання «Стахановугілля»

- 20.01.1992 прийнято учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею (запис №5, наказ № 27к від 24.01.1992);

- 01.05.1992 переведено підземним гірником другого розряду з повним робочим днем під землею (запис №6, наказ № 182к від 08.05.1992);

- 20.08.1992 переведено учнем підземного прохідника з повним робочим днем під землею (запис №7, наказ № 354к від 21.08.1992);

- 23.09.1992 переведено підземний прохідником з повним робочим днем під землею (запис №8, наказ № 408к від 23.09.1992);

- 01.10.1993 Шахта «Пролітарська» приєднана до шахти ім. Кірова (запис № 9, наказ № 173 від 22.09.1993);

- 11.02.1996 звільнено за власним бажанням (запис № 10, наказ № 1 від 11.02.1996);

шахта ім. В.В. Вахрушева:

- 26.02.1996 прийнято підземним прохідником з повним робочим днем під землею (запис № 11, наказ № 77к від 26.02.1996);

- 28.02.1996 звільнено за власним бажанням (запис № 12, наказ № 77к від 26.02.1996);

шахта «Біжановська» » виробниче об`єднання по видобудку вугілля «Стахановугілля»

- 18.03.1996 прийнято підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (запис № 13, наказ № 86к від 18.03.1996);

- 22.07.1996 звільнено за власним бажанням (запис № 14, наказ № 224к від 22.07.1996);

дочірнє підприємство шахта «Голубівська» ДВАТ «Луганськвугілля»:

- 10.08.1998 прийнято на дільницю підготовчих робіт підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (запис № 15, наказ № 23к від 10.08.1998);

- За результатами атестації робочих місць за умовами праці прохідник підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 (наказ № 243к від 01.12.1997);

- 19.07.2001 звільнено за власним бажанням (запис № 17, наказ №20к від 23.07.2001).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи на підставі яких зроблені відповідні записи.

З розрахунку стажу позивача вбачається, що загальний стаж позивача становить 25 років 06 місяців 03 дні (а.с.82).

Крім того, з зазначеного розрахунку судом встановлено, що заявлені представником позивача періоди роботи для зарахування до загального стажу - з 01.09.1986 по 04.06.1989, з 29.08.1989 по 03.10.1989, з 05.10.1989 по 11.11.1991, зараховані відповідачем до загального стажу під час розгляду заяви позивача від 07.05.2020.

Суд вирішує справу на підставі таких вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з вимогами статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, за правилами застосування Списку № 1 та № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовуються Список № 1 або № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 1 або № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 1 або № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Суд зазначає, що згідно із п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001, посилається на те що, надані позивачем уточнюючі довідки не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому без надання виправлених довідок неможливо зарахувати зазначені періоди до пільгового стажу.

Суд дослідивши трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 зазначає, що записи щодо спірних періодів роботи позивача з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001, виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону зазначені, записи містять необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи та посилання на відповідні накази, на підставі яких такі записи було внесено, а також записи завірені печатками підприємств, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що управлінням неправомірно відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу позивача зазначених періодів його роботи, оскільки записи трудової книжки позивача містять повну інформацію про його роботу на пільгових умовах за цей період.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не зарахувані до пільгового стажу позивача періоди роботи з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини справи, періоди роботи позивача з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001 підлягають зарахуванню позивачу до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 3677/2020 від 12.08.2020 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27.03.2007 по 07.05.2020 та до загального стажу періодів роботи з 01.09.1986 по 04.06.1989, з 29.08.1989 по 03.10.1989, з 05.10.1989 по 11.11.1991, суд зазначає таке.

Дослідженням розрахунку стажу позивача судом встановлено, що зазначені періоди зараховані управлінням до пільгового та загального стажу позивача відповідно, а тому вимоги в цій частині суд вважає безпідставними та відмовляє в їх задоволенні.

Щодо вимоги позивача про визнати протиправною діяльності відповідача щодо порушення строків розгляду заяви від 07.05.2020 суд зазначає таке.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Отже, Порядком № 22-1 встановлено строк для розгляду заяви про призначення пенсії 10 днів з дня надходження відповідної заяви (п. 4.3)

З матеріалів справи встановлено, що з заявою про призначення пенсії позивач звернувся 07.05.2020, а рішення за результатами її розгляду прийнято відповідачем лише 12.08.2020, тобто з порушенням встановленого законодавством десятиденного строку.

Однак позивач при зверненні до суду в позовній заяві жодним чином не обгрунтував, які самі права позивача порушені, які відповідно до вимог статей 2 та 5 підлягають захисту.

Щодо вимоги позивача про визнання дій щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно заяви поданої 07.05.2020, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з винесенням відповідачем рішення № 3677/2020 від 12.08.2020, самі по собі дії відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача, а тому вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за пільговими умовами, періоди з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996, з 18.03.1996 по 22.07.1996 та з 10.08.1998 по 19.07.2001 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2020 про призначенні пенсії згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 20.08.2020 № 13 (а.с.7), оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 3677/2020 від 12.08.2020 «Про відмову у призначенні пенсії» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) зарахувати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу, який дає право на пенсію за пільговими умовами, періоди роботи з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996 на шахті «Пролетарська» Виробничого об`єднання «Стахановугілля», з 18.03.1996 по 22.07.1996 на шахті «Біжановська» виробничого об`єднання по видобудку вугілля «Стахановугілля» та з 10.08.1998 по 19.07.2001 Дочірньому підприємстві шахта «Голубівська» ДВАТ «Луганськвугілля», а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2020 про призначенні пенсії згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судовий збір у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок) на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова