Справа № 420/2340/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2340/20

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 05 червня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

секретар судового засідання Колесніков-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.04.2020 року, про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, а саме щодо таких питань:

- які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В., поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отриманих Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді;

- надання копій всіх відповідей Міністерства юстиції України на адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В., подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отримані Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання, а саме - відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України`від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

-коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 24.04.2020р. зазначив, що під час виконання ним функцій Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини у червні - листопаді 2015 року, зокрема, підлягали виконанню такі рішення ЄСПЛ: рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03), за яким Україна в якості справедливої сатисфакції мала сплатити підприємству 27 000 000 євро відшкодування; рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04), за яким Україна в якості справедливої сатисфакції мала сплатити підприємству 5000000 євро відшкодування; рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року, з урахуванням рішення Господарського суду м.Києва від 29 серпня 2007 року. На час фактичного припинення ним виконання функцій Уповноваженого з 01.12.2015р. сплата коштів у рамках рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року було виконано частково, а щодо двох інших вищезазначених виконано не було. ОСОБА_1 вказував, що у липні листопаді 2015 року його, як Уповноваженого було залучено МЮУ до процесів визначення порядку та черговості виконання цих рішень та наразі в офіційних джерелах відсутня будь-яка достовірна інформація щодо виконання або процесу виконання Україною зазначених вище рішень. З іншого боку, у пресі та з боку правоохоронних органів виникають питання щодо нібито протиправності дій службових осіб із виконання рішень ЄСПЛ, пов`язаних із витрачанням значних коштів Державного бюджету України. За таких умов, позивач, з метою отримання відповідної достовірної інформації у 2020 році, керуючись Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації», звернувся до відповідача із запитами на отримання публічної інформації, проте згідно відповідей Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 не отримав належної інформації, розпорядником якої був та є Міністерство юстиції України.

Враховуючи вказане, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії та бездіяльність Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного), а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

зобов`язано Міністерство юстиції України надати вичерпну належну Міністерству юстиції України публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного), а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» ивід 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України`від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України`від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року №8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України`від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України;

зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Міністерством юстиції України подано апеляційні скарги, у яких кожен з апелянтів зазначив про порушення судом першої інстанції норм норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення судом першої інстанції у відповідних частинах.

У своїх доводах апелянт ОСОБА_1 зазначає про неправомірність окремих тез судового рішення, яке оскаржується, в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, про невірне тлумачення при такій відмові судом законодавства, не здійснення судом першої інстанції належної оцінки позовних вимог та пояснень ОСОБА_1 , які стосувались ухилення Міністерством юстиції України від надання публічної інформації на запити, що в свою чергу призвело до грубих порушень прав позивача у справі. Суд першої інстанції, на думку апелянта відмовився надати оцінку усім наданим позивачем у справі письмовим доказам й обставинам, зокрема вказуючи, що ОСОБА_1 не оскаржуються дії чи бездіяльність МЮУ в частині ненадання (надання) відповіді на запити та зазначене нібито не відноситься до предмету позову. Також, судом першої інстанції було проігноровано обґрунтування наявності та розміру нанесеної діями та бездіяльністю відповідача у справі моральної шкоди, адже протиправні діяння Міністерства юстиції України з ненадання відповіді на запити мали ознаки незаконності та заподіяли очевидні втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань та інших негативних явищ, тому на думку апелянта, він має право на відшкодування моральної шкоди. Також, апелянт вважає необґрунтованою відмову у встановленні судового контролю, оскільки існує обґрунтований ризик невиконання міністерством юстиції України рішення суду про надання інформації про виконання рішень ЄСПЛ на значні суми коштів, що судом першої інстанції враховано не було, усупереч приписам КАС України. Крім того, на думку ОСОБА_1 судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про відсутність підстав для прийняття окремої ухвали щодо грубого порушення Міністерством юстиції України статей 20 та 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час розгляду адвокатських запитів поданих в інтересах ОСОБА_1 , оскільки з наявних письмових доказів у справі було очевидним порушення Міністерством юстиції законності і правопорядку ненадання інформації запитуваної про опрацювання адвокатських запитів та водночас власне ненадання відповіді на такі запити.

У своїх доводах апелянт Міністерство юстиції України зазначає, що Міністерством юстиції України було вжито усіх вичерпних заходів спрямованих на повний та всебічний розгляд звернень позивача від 01.02.2020 року № 3/2020, від 03.02.2020 року № 8/2020, від 14.02.2020 року № 8/2020 повторно та надано обґрунтовані та змістовні відповіді, про що свідчить їх долучення позивачем в якості додатків до позову. Тобто, позивач фактично не погоджується зі змістом наданих відповідей, при цьому, така незгода не свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, а тим паче про бездіяльність відповідача. Таким чином, на думку відповідача у справі, рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 27.12.2020р. №1/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- чи притягувався ОСОБА_1 під час роботи в МЮУ на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у 2015 році до будь-яких форм дисциплінарної, матеріальної чи цивільно правової відповідальності за вчинки, пов`язані з роботою в МЮУ;

- чи здійснювало МЮУ або службові особи МЮУ в 2015 році службові чи дисциплінарні розслідування з питань, пов`язаних з роботою ОСОБА_1 в МЮУ на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, якими були результати таких розслідувань;

- копії відповідних матеріалів дисциплінарних проваджень або службових розслідувань щодо ОСОБА_1 (а.с.21).

Листом Міністерства юстиції України №4753/ПІ-Б-205/14.1, на запит №1/2020, повідомлено ОСОБА_1 про те, що за час роботи в апараті Мін`юсту на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_1 не притягувався до дисциплінарної відповідальності та відносно нього не проводилися службові розслідування і дисциплінарні провадження. Відомості стосовно притягнення ОСОБА_1 до матеріальної чи цивільно- правової відповідальності до Міністерства юстиції України не надходили. Разом з тим проінформовано, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України Яценюка А.П. від 10.11.2015р. № 44890/1/1-15, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.12.2015р. № 4243/к було проведено службову перевірку інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015 № 32-20003-15, щодо законності перерахування Мін`юстом коштів на користь ПАТ «НВО «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2013 (остаточне від 09.12.2013) у справі «Агрокомплекс проти України». У зв`язку з вищезазначеним та оскільки Мін`юстом не здійснювалося службових розслідувань та дисциплінарних проваджень відносно ОСОБА_1 на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, надати копії документів, запитуваних у пункті 3 запиту, не є можливим (а.с.22).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 01.02.2020р. №3/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, поданих в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ та отриманих МЮУ за наявними відомостями в дні їх формування і підписання, а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ у березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді.

- надати копії всіх відповідей МЮУ на адвокатські запити адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, подані в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ в 2018 році, зокрема й повторно (а.с.27).

Міністерство юстиції України листом №5592/ПІ-Б-274/15.8 від 05.02.2020р., на запит ОСОБА_1 №3/2020 від 01.02.2020р. щодо надання інформації стосовно адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 повідомлено, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться (а.с.23).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 03.02.2020р. №8/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року №4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України (а.с.26).

Листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. на запит від 03.02.2020р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що оскільки заявником не були підтверджені повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, у відділу відсутні правові підстави для надання інформації щодо виконання рішень суду та надання копій матеріалів виконавчих проваджень (а.с.24).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 14.02.2020р. №8/2020 (повторно) у якому просив надати таку інформацію:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України(а.с.25).

Листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. на запит від 14.02.2020р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що оскільки заявником не були підтверджені повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, у відділу відсутні правові підстави для надання інформації щодо виконання рішень суду та надання копій матеріалів виконавчих проваджень (а.с.28).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи із того, що частина запитуваної у запитах ОСОБА_1 від 01.02.2020 року № 3/2020, від 03.02.2020 року № 8/2020 та від 14.02.2020 року № 8/2020 повторного, надісланих на адресу Міністерства юстиції України була надана.

Так, у своєму рішенні, суд першої інстанції зазначив, що на запит ОСОБА_1 від 01.02.2020 року № 3/2020 Міністерство юстиції України надало наявну у нього інформацію, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться, що виключає можливість зазначити відповідальних за опрацювання адвокатських запитів адвоката ОСОБА_2 осіб, їх вхідні номери та відповіді на запити.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, судом першої інстанції вказано про безпідставність посилання відповідача у відповідях №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. та №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. на відсутність інформації про підтвердження повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1 запитувалась інформація у Міністерства юстиції України, органу який координує виконання рішень Європейського суду з прав людини, про наявну в нього інформацію щодо виконання цих рішень.

При цьому, як вказав суд першої інстанції, не надаючи відповіді на запитувані ОСОБА_1 копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, відповідач допустив бездіяльність, яка підлягає визнанню протиправною.

Водночас, щодо вимоги позивача про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити конкретні дії та надати конкретну інформацію, про яку зазначає позивач, є передчасним, оскільки відповідач на запит в частині надання вищевказаних довідки та наказу взагалі не розглянув.

Також, вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та встановлення судового контролю через необґрунтованість таких позовних вимог.

Стосовно позовної вимоги про прийняття окремої ухвали щодо грубого порушення Міністерством юстиції України статей 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для її задоволення, оскільки питання винесення окремої ухвали не відноситься до позовних вимог, а є дискреційним повноваженням суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким врегульовано порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Розпорядник інформації, як закріплено у ч. 1 ст. 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Вимогами ч.ч. 1-4 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

У розумінні приписів ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено випадки, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, серед яких: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні вимоги про визнання неправомірними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запит № 3/2020 від 01.02.2020 року колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідь на вказаний запит відповідачем у справі ОСОБА_1 була надана, що підтверджується листом (том 1 а.с.2).

Міністерство юстиції України надало наявну у нього інформацію, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться, що виключає можливість зазначити відповідальних за опрацювання адвокатських запитів адвоката ОСОБА_2 осіб, їх вхідні номери та відповіді на запити, з урахуванням визначення публічної інформації згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»..

В свою чергу, на переконання колегії суддів вірним є зауваження суду першої інстанції, що у межах цієї справи не оскаржуються дії чи бездіяльність відповідача в частині ненадання (надання) відповіді на вказані адвокатські запити, подані в інтересах ОСОБА_3 та зазначене не відноситься до предмету даного позову.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запит ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року №3/2020, та зобов`язання Міністерство юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запит ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року №3/2020, а саме щодо зазначених у цьому запиті питань.

Доводи апелянтів щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині позовних вимог що стосуються розгляду відповідачем у справі запитів ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 колегія суддів вважає помилково, з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» 23 лютого 2006 року № 3477-IV (надалі Закон України №3477-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до ст.1 Закону України №3477-IV, орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

Відповідальним за забезпечення представництва України у Суді, у відповідності до вимог Порядку забезпечення представництва України під час розгляду справ у Європейському суді з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 553, є Мін`юст в особі Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Вимогами п.п. «б» ч.1 ст.7 Закону України № 3477-IV передбачено, що протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції ( 995_004 ), оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

При цьому, згідно з ч.6 ст.8 Закону №3477-IV, державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Тобто, Міністерство юстиції України є відповідальним за забезпечення як представництва України в Європейському суді з прав людини так і координацію виконання його рішень.

Як вбачається з запитів ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного) щодо того, коли саме було виконано вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини та які саме суми справедливої сатисфакції сплачено Україною заявникам, суд зазначає, що заявником не запитувалась інформація про хід виконавчого провадження у органу державної виконавчої служби.

Крім того, суд враховує, що ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Статтею 3 Закону України № 3477-IV визначено, що виконання Рішення (ЕСПЛ) здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача у відповідях №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. та №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. на відсутність інформації про підтвердження повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1 запитувалась інформація у Міністерства юстиції України, органу який координує виконання рішень Європейського суду з прав людини, про наявну в нього інформацію щодо виконання цих рішень.

Враховуючи, що позивачем запитувалась інформація у Міністерства юстиції України, органу який координує виконання рішень Європейського суду з прав людини, про наявну в нього інформацію щодо виконання рішень ЄСППЛ, виконання якого здійснюється за рахунок Державного бюджету України та є публічною, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного та відповідно зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно наявних в матеріалах справи відповідей №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. та №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. відповідачем не надано запитувану ОСОБА_1 посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, та жодних підстав щодо неможливості їх надання Міністерство юстиції України не зазначило.

Апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів апелянта Міністерства юстиції України про те, що на врегулювання зазначеного питання Міністерством юстиції України направлено копію відповідного наказу з довідкою в додатках до відзиву ( у межах справи №420/2340/20), оскільки запити позивача від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині надання вищезазначених наказу та довідки не розглянуті відповідачем у встановленому Законом порядку, що свідчить про допущення відповідачем противоправної бездіяльності, яка виразилась у ненадання відповіді на запитувані ОСОБА_1 копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передчасної вимоги позивача про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити конкретні дії та надати конкретну інформацію, про яку зазначає позивач, позаяк судом судова колегія підтверджує, що відповідач запити ОСОБА_1 та не вирішив відповідне питання по суті, які законодавством віднесені до дискреційних повноважень даного державного органу та які випливають із поставлених питань у запиті.

При цьому, суд першої інстанції, зважаючи на встановлені обставини та вимоги ч. 2 ст. 9 КАС України, задля повного захисту прав позивача вирішив вийти за межі позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії та зазначив, що належним способом захистом порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин буде зобов`язання відповідача, з урахуванням висновків суду, розглянути запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ «НЕЮ «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Не знайшли також у ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у даній справі, доводи апелянта ОСОБА_1 стосовно необґрунтованості відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, відмови у встанови у прийнятті окремої ухвали щодо порушення МЮУ Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», стосовно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо можливості підписувати заяви по суті особами ОСОБА_4 та Мікуліною Т.О. від імені відповідача у справі та здійснення само представництва у суді вказаного органу.

Згідно вимог частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Водночас, апеляційний суд підтверджує, що матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги, а тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є підписантами Міністерства юстиції України.

Складення заяв по суті, передбачені ст.159 КАС України, не на бланках Міністерства юстиції України, а його територіальних підрозділів не є підставою для їх неприйняття.

Отже, викладеним спростовуються доводи апелянта ОСОБА_1 стосовно неможливості підписувати заяви по суті вказаними особами.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для встановлення для постановлення окремої ухвали про порушення відповідачем у справі вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за результатами розгляду цієї справи та вважає у даному випадку слушним зауваження суду попередньої інстанції про те, що дослідження питання правомірності дій Міністерства юстиції України під час розгляду адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Володимировича, поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в березні-квітні 2018 року, виходить за межі предмету даного спору.

Стосовно вимог про встановлення судового контролю, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для його встановлення, з огляду на те, що позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Крім того, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційних скарг, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі № 420/2340/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 01 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.