Справа № 2а-1066/09
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2а-1066/09

адміністративне провадження № К/9901/44583/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на ухвалу Селидівського міського суду від 27.09.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове про відстрочення виконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 у адміністративній справі №2а-1066/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про перерахунок пенсії,

встановив:

У липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірною відмову в перерахунку пенсії.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.04.2011 у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій без змін.

21.09.2016 відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про відстрочення виконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 у справі №2а-1066/09.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.09.2016 у задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.02.2017, апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, суд виходив з того, що відсутність у боржника коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для невиконання судового рішення.

З такими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд скасувати ці рішення, та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 у справі №2а-1066/09.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 263 КАС України (в редакції до 15.12.2017) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Судами встановлено, що постанова суду першої інстанції не виконується через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд погоджується з висновками судів, що заява про відстрочення виконання судового рішення, мотивована з загальних підстав, а саме відсутності належного фінансування до Державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо недоведеності заявником наявності обставин, які б свідчили про можливість застосування положень ст. 263 КАС України в частині відстрочення виконання рішення суду.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами попередніх інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області залишити без задоволення, а ухвалу Селидівського міського суду від 27.09.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук