Справа № 140/12386/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12386/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 по 01.03.2019 за індивідуальним коефіцієнтом заробітку 2,68815 згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №1248- VIII, зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу у колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

У жовтні 2017 року, згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 1248-VІ1І з 01.10.2017 року проведено осучаснення (перерахунок) пенсій за єдиними правилами обрахунку, із використанням показника середньої зарплати за останні три роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» - 1373 грн., збільшеного на 79 гривень - 1452 грн.

Однак, при перерахунку пенсії в жовтні 2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) автоматичне переведення з наукової пенсії на звичайну, щодо позивача не відбулося, оскільки спеціалістами ГУ ПФУ у Волинській області був помилково застосований індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1, 77898. Цей індивідуальний коефіцієнт заробітку був вирахуваний із заробітної плати в державних установах, яка використовувалася для нарахування наукової пенсії. В результаті цього було помилково встановлено, що розмір пенсії з урахуванням змін з 01.10.2017 року був меншим від отримуваної мною пенсії. Але при автоматичному переведенні на звичайну пенсію повинний був застосований інший коефіцієнт індивідуального заробітку, тому що при призначенні звичайної пенсії враховуються всі заробітки з яких були сплачені страхові внески, які не враховувалися при нарахуванні наукової пенсії.

Позивач зазначив, що спеціалістами ГУ ПФУ у Волинській області не повністю врахована його заробітна плата і відповідно до цього не був скорегований індивідуальний коефіцієнт заробітку та не проведено оптимізації страхового стажу, а лише застосовано вищезгаданий коефіцієнт.

Також ОСОБА_1 зазначив, що в період з 2017 року по 2019 рік, в усній формі звертався до працівників ГУ ПФУ у Волинській області, де йому постійно зазначали, що доцільність переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 01.10.2017 не вигідна, тому що розмір пенсії буде меншим. І тільки з березня 2019 року, спеціалісти ГУ ПФУ у Волинській області перерахували позивачу пенсію згідно Закону №1058 та застосували коефіцієнт - 2, 51667.

Після чого, позивач звернувся із зверненням до ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області про перерахунок пенсії з 01.10.2017 року по 01,03.2019 року. Проте, відповіддю ГУ ПФУ у Волинській області від 02.04.2020 року позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що розмір пенсії відповідає вимогам чинного законодавства та підстав для автоматичного переведення на пенсію відповідно до Закону №1058 з 01.10.2017 року відсутні.

Таку бездіяльність відповідача ОСОБА_1 вважає протиправною, а тому, для відновлення своїх порушених прав змушений звертатися до суду.

Також, позивач зазначив, що в період з 01.07.1960 року по 30.06.1961 року працював у колгоспі ім. Сталіна «Жовтень», що підтверджується довідкою сільського господарського виробничого кооперативу «Урожай» від 10.06.2020 року №065, яка безпосередньо підтверджує членство у даному колгоспі. Однак, згідно листа від 02.06.2020 року, ГУ ПФУ у Волинській області відмовляється зараховувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу у колгоспі, оскільки наданими позивачем документами не підтверджується членство у колгоспі.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії в період з 01.10.2017 року по 01.03.2019 року за індивідуальним коефіцієнтом заробітку 2,68815 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» з 01.07.1960 року по 30.06.1961 рік.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово (а.с.18).

Також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засідання з повідомленням сторін (а.с.23).

У відзиві на позовну заяву вих. №0300-0802-8/29636 від 16.09.2020 представник відповідача позовних вимог не визнав (а.с.26-29), мотивуючи тим, що позивач станом на 01.09.2017 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 №848-VIII.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-УІІІ з 01.10.2017 року проведено осучаснення (перерахунок) пенсій за єдиними правилами обрахунку, із використанням показника середньої зарплати за останні три роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 01.12.2017 Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» - 1373 грн., збільшеного на 79 грн. (1452 грн.).

Пунктом 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ (далі - Закон №1058) встановлено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

На виконання положень чинного законодавства спеціалістами Фонду за матеріалами пенсійної справи позивача вивчено доцільність переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, в результаті чого встановлено, що розмір такої пенсії з урахуванням змін з 01.10.2017 є меншим від отримуваного позивачем на той час.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 №124 встановлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується для обчислення пенсій - 3764,40 грн., збільшено на 17% та встановлено в сумі 4404,35 грн.

Зважаючи на положення пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 з 01.03.2019 позивача переведено на пенсію за віком відповідно Закону №1058, оскільки розмір пенсії після перерахунку відповідно до Закону №1058 став більшим.

В результаті проведеного перерахунку з 01.03.2019 розмір пенсії позивача визначено з урахуванням страхового стажу 46 років 9 місяців 15 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,46750) та середньомісячного заробітку 7835,25 грн., взятого за періоди роботи з 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 31.03.2011 із застосуванням показника середньої зарплати за 2014-2016 роки 4404,35 грн., (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,77898).

Розмір пенсії становив 4201,90 грн., в тому числі:

3662,98 грн. розмір пенсії за віком;

314,37 грн. доплата за 21 рік понаднормативного стажу;

224,55 грн. підвищення учаснику війни.

На підставі заяви від 08.04.2019 №473 з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії позивача із врахуванням страхового стажу та заробітку. Внаслідок проведеного перерахунку страховий стаж склав 49 років 1 місяць 23 дні (коефіцієнт страхового стажу 0,49083). Враховуючи заробіток за даними системи персоніфікованого обліку відомостей з 01.07.2000 по 30.06.2014 (індивідуальний коефіцієнт 2.68815) розмір пенсії становить 6245,34 грн., в тому числі: |

5811,21 грн. розмір пенсії за віком;

209,58 грн. доплата за 14 років понаднормативного стажу;

224,55 грн. підвищення учаснику війни.

17.04.2019 позивач звернувся до управління Фонду із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку СВК «Урожай» №79 від 08.04.2019.

Відповідно до статті 24 Закону №1058 та статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Враховуючи, що наданими позивачем документами не підтверджується членство в колгоспі, роботу в період з 01.07.1960 по 30.06.1961 зараховано по фактичній тривалості.

Враховуючи наведене, підстав для здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.10.2017 по 01.03.2019 за індивідуальним коефіцієнтом заробітку 2,68815 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, а також для зарахування до страхового стажу позивача роботу в колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961 немає.

Отже, відповідач не визнає адміністративний позов у зв`язку із відсутністю підстав для його задоволення, а тому просить суд відмовити в його задоволенні повністю.

Сторони скористались своїм правом, щодо подачі заяв по суті справи.

Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем по справі те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

На звернення ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку та виплати пенсії за період з 01.10.2017 по 01.03.2019 за індивідуальним коефіцієнтом заробітку 2,68815 та зарахування до страхового стажу роботу в колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961 (а.с.12-14), ГУ ПФУ у Волинській області лисами від 02.04.2020 №2261-994/К-02/8-0300/20 та від 02.06.2020 №0300-0308-8/15643 повідомив позивача, що підстав для проведення перерахунку та зарахування страхового стажу немає (а.с.7-10).

Не погоджуючись із діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав, з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 по 01.03.2019 за індивідуальним коефіцієнтом заробітку 2,68815 згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №1248- VIII суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Згідно з статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст.24 цього Закону, - 0,85.

Згідно з частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у частині першій статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».

З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який визначає, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу згідно формулі, приведеній в статті 25 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивачу призначено пенсію до 01.10.2017 року, тому з 01.10.2017 року перерахунок пенсії згідно п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був проведений із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Суд звертає увагу позивача, що сама по собі зміна коефіцієнту заробітної плати, яка відбулась за наслідками неодноразових перерахунків пенсії позивача за його особистими заявами не може свідчити про порушення відповідачем вимог Закону при розрахунку та виплаті пенсії позивачу, оскільки показник коефіцієнту заробітної плати не є сталим, він визначається виходячи із розміру заробітної плати та кількості набутого страхового стажу.

Отже, з урахуванням проведених на підставі заяв позивача перерахунків пенсії з урахуванням додаткового стажу та заробітної плати, підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії з 01.10.2017 по 01.03.2019 з урахуванням коефіцієнту стажу 2,68815, який було визначено при перерахунку пенсії останнього з 01.04.2019, відсутні, адже розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок здійснення відповідачем перерахунків із додаванням стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку.

Окремо суд зазначає, що Законом №1058-ІV запроваджено в цілому нову формулу розрахунку пенсій, а не лише змінено відсотковий розмір величини оцінки одного року страхового стажу, при цьому, з одночасним підвищенням розміру середньої заробітної плати, який використовується при призначенні пенсії.

Тобто, у формулі розрахунку пенсії одні показними зменшилися, а інші збільшилися.

В якості гарантії дотримання положень статті 22 Конституції України ч. р. 2 II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148-VIII передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, розмір пенсії позивача згідно проведеного перерахунку після набрання чинності Законом №2148-VIII в будь-якому разі не може бути меншим, ніж попередньо розрахований на підставі законодавства, що діяло раніше, що свідчить про дотримання передбачених статтею 22 Конституції України гарантії від звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Суд зазначає, що звуження змісту та обсягу існуючого права позивача на пенсію може мати місце у випадку зменшення його розміру, а не зменшення однієї зі складових формули розрахунку, яка сама по собі об`єктом гарантії статті 22 Конституції України не є.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних вимог під час розгляду звернень позивача та визначення розміру її пенсії.

Відповідно, звуження змісту та обсягу прав і свобод позивача у зв`язку з проведенням осучаснення її пенсії не відбулося і не могло відбутися, оскільки в будь-якому разі позивач би отримував пенсію у розмірі, не меншому, ніж до осучаснення.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу у колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961 суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи, для визначення стажу роботи, виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до статті 56 Закон №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою щодо зарахування до страхового стажу роботу в колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961, додавши при цьому довідку СВК «Урожай» №79 від 08.04.2019. З дослідженої судом довідки вбачається, що ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961.

Таким чином, суд вважає, що наданим документом підтверджено факт перебування ОСОБА_1 з 01.07.1960 по 30.06.1961 у членстві колгоспу ім. Сталіна «Жовтень», відтак, вищевказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу, без застосування фактичної тривалості, так як набутий до 1965 року.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору, прийняте відповідачем рішення як суб`єктом владних повноважень, перевірялося судом на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) роботу у колгоспі ім. Сталіна «Жовтень» в період з 01.07.1960 по 30.06.1961.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський