Справа № 360/2486/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року справа №360/2486/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року (повне судове рішення складено 06 липня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) справі № 360/2486/19 (суддя в І інстанції Секірська А.Г.) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі - позивач, АТ «Луганськгаз») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників ДПС (далі ОВПП, податковий орган), в обґрунтування якого, з урахуванням збільшення позовних вимог, зазначив наступне.

За рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Луганськгаз» (протокол № 23 від 23.04.2019) було змінено тип акціонерного товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонере товариство, та 06.06.2019 здійснено державну реєстрацію нової редакції Статуту, внесено зміни до відомостей про юридичну освіту, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. АТ «Луганськгаз» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз». Всі укладені правочини, в тому числі договори/угоди, від імені ПАТ «Луганськгаз» залишаються дійсними та чинними, і зміна найменування ПАТ «Луганськгаз» на АТ «Луганськгаз» не припиняє та не змінює права та обов`язки сторін за укладеними правочинами. 17.04.2019 АТ «Луганськгаз» було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2019 № Ю-78-17 на суму 596 926,77 грн. (далі Спірна вимога), яка оскаржена позивачем до ДПС України і рішенням ДПС України від 28.05.2019 № 24469/6/99-99-11-05-02-25 - залишена без задоволення.

Позивач вважав вимогу безпідставною і необґрунтованою з наступних підстав.

Податковим органом частково не було враховано факт здійснення ТОВ «Луганськгаз Збут» () сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» () у період з вересня по грудень 2016 року.

Оплата ТОВ «Луганськгаз Збут» здійснювалася відповідно до платіжних доручень за період: вересень-грудень 2016 року, тому, на думку позивача, грошові кошти зі сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» своєчасно надійшли на розрахункові рахунки податкового органу, а оплата здійснена із дотриманням вимог чинного законодавства. ПАТ «Луганськгаз» своїми листами доводило до відома податковий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 року єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників було здійснено ТОВ «Луганськгаз Збут» за договором доручення № Д-3 від 19.09.2016 та просило зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати ЄСВ по ПАТ «Луганськгаз». Також до листів були додані копії договору доручення від 19.09.2016 № Д-3.

Заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження № 33280183 накладено арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику ПАТ «Луганськгаз». Постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 15.12.2016 знято арешт з коштів, накладених постановами державного виконавця від 03.08.2016 та 20.10.2016 ВП № 33280183. Таким чином, об`єктивною передумовою застосування ПАТ «Луганськгаз» положень глави 68 ЦК України, яка регулює відносини сторін за договором доручення, став факт арешту всіх відкритих рахунків, що належать позивачеві.

За твердженням позивача, чинне законодавство забороняє передачу своїх обов`язків зі сплати єдиного внеску третім особам, тоді як основним змістом договору доручення є зобов`язання повіреного вчинити певні дії від імені та за рахунок довірителя. ТОВ «Луганськгаз Збут», перераховуючи єдиний внесок, діяв як повірений від імені та за рахунок позивача, а не як самостійний платник, тому, на думку позивача, ПАТ «Луганськгаз» було повністю виконано свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України при здійсненні вищезазначених платежів. Натомість відповідачем неправомірно не зараховано вказані платежі в рахунок сплати позивачем єдиного внеску, чим допущено протиправну бездіяльність.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Офісу ВПП ДФС від 11.04.2019 № Ю-78-17;

- зобов`язати Офіс ВПП ДПС зарахувати платежі згідно платіжних доручень № 761 від 05.03.2019 на суму 4 730,00 грн, № 766 від 05.03.2019 на суму 2 715,00 грн, № 771 від 05.03.2019 на суму 2 200,00 грн, № 776 від 05.03.2019 на суму 137 347,74 грн, № 780 від 05.03.2019 на суму 2 877,09 грн, № 781 від 05.03.2019 на суму 2 927,17 грн, № 793 від 05.03.2019 на суму 35 200,00 грн, № 987 від 07.03.2019 на суму 14900,00 грн, № 992 від 07.03.2019 на суму 1000,00 грн, № 1046 від 13.03.2019 на суму 4800,00 грн, № 1236 від 19.03.2019 на суму 141800,00 грн, № 1241 від 19.03.2019 на суму 1300,00 грн в рахунок сплати АТ «Луганськгаз» єдиного внеску за березень 2019 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що АТ «Луганськгаз» згідно вимог чинного законодавства не звільнено від обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а отже повинно самостійно сплачувати свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску. Відповідно до частини 9 статті 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Апелянт наголошує, що передача своїх обов`язків щодо сплати єдиного соціального внеску за договором доручення або філіями відповідно Статуту підприємства не передбачені законодавством, тому АТ «Луганськгаз» згідно вимог чинного законодавства не звільнено від обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а отже повинно самостійно сплачувати свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (організаційно-правова форма приватне акціонерне товариство) зареєстроване в якості юридичної особи 11.05.1994, 26.01.2005, № запису 1 382 120 0000 002601, , місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 87, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 06.07.2020 за вх. № (т.2 а.с.1-20).

Згідно зі Статутом, затвердженим зборами акціонерів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» протоколом Загальних зборів акціонерів від 23.04.2019 № 23, АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» є новим найменуванням публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз». Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (т.1 а.с.10-12).

16.05.2016 між ПАТ «Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладено договір доручення № 16/05 на приймання платежів від усіх категорій споживачів природного газу (т.1а.с.48-49). 24.05.2016 ПАТ «Луганськгаз» відповідно до договору доручення від 16.05.2016 № 16/05 видано довіреність за № 649, якою уповноважено ТОВ «Луганськгаз Збут» здійснювати приймання платежів (т.1а.с.50).

16.05.2016 між ПАТ «Луганськгаз» (позикодавець) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (позичальник) укладений договір № ФД-05-2016-5 поворотної фінансової допомоги, предметом якого є надання позикодавцем позичальнику поворотної фінансової допомоги в сумі 24 000 000,00 грн зі строком повернення до 31.12.2016 включно (до 31.01.2017 включно за додатковою угодою від 13.01.2017) (т.1 а.с.41-43).

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.08.2016 та від 20.10.2016 у виконавчому провадженні № 33280183, накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках ПАТ «Луганськгаз» (т.1 а.с.115-116, 117-118).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.12.2016 знято арешт із коштів, накладений згідно з постановами державного виконавця 03.08.2016 та 20.10.2016 ВП № 33280183 (т.1а.с.119-120).

В подальшому, постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. від 25.01.2019 та від 24.04.2019, в рамках зведеного виконавчого провадження № 58204438 було накладено арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику АТ «Луганськгаз» (його філіям) (т.1 а.с.188-194).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. від 22.11.2019, в рамках виконавчого провадження № 60685512 накладено арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику АТ «Луганськгаз» (його філіям) (т.1 а.с.195-201).

19.09.2016 між ПАТ «Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладений договір доручення № Д-3, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого повірений зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання останнього. Сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Луганськгаз» податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, зокрема, єдиний соціальний внесок. Деталізований зміст доручення щодо виконання повіреним грошових зобов`язань, порядок його виконання та інші вказівки зазначаються довірителем в дорученні на здійснення платежів (за формою, встановленою у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору). Виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору доручення передбачено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, визначених у даному договорі, забезпечити повіреного інформацією та надати необхідний для виконання доручення пакет документів (т.1 а.с.19-20).

Додатком № 1 до договору доручення від 19 вересня 2016 року № Д-3 підтверджено, що позивач доручає ТОВ «Луганськгаз Збут» здійснювати від імені і за рахунок довірителя розрахунки (платежі) по зобов`язанням довірителя (т.1 а.с.21).

На виконання вказаного договору позивач видав ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) довіреність від 19.09.2016 № 103, згідно з якою позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Луганськгаз» податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, зокрема, єдиний соціальний внесок (т.1 а.с.22 зв.).

На підтвердження виконання умов договору доручення позивачем надано до матеріалів справи копії платіжних доручень про оплату ТОВ «Луганськгаз Збут» як платником відповідних сум єдиного внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» за період вересень-грудень 2016 року на загальну суму 521446,24 грн, про що зазначено в призначенні платежу в кожному платіжному дорученні (т.1 а.с.24-38), звітів повіреного, актів виконаних робіт/наданих послуг.

Листами від 08.11.2016 № 01-02-59/1953 та від 22.11.2016 № 01-02-59/2112 позивач повідомив контролюючий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 року єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників здійснено ТОВ «Луганськгаз Збут» згідно з договором доручення від 19.09.2016 № Д-3, а також просив зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ «Луганськгаз» (т.1 а.с.39,40).

27.12.2018 між ПАТ «Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладено додаткову угоду до договору доручення №Д-3 від 19.09.2016 та видано довіреність від 27.12.2018 № 43 на уповноваження позивачем повіреному сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Луганськгаз» податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, зокрема, єдиний соціальний внесок (т.1 а.с.182, 182зв.).

10.06.2019 між АТ «Оператор газорозподільної системи Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладено додаткову угоду до договору доручення №Д-3 від 19.09.2016 та видано довіреність від 10.06.2019 № 72 на уповноваження позивачем повіреному сплачувати (перераховувати) від імені АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, зокрема, єдиний соціальний внесок (т.1 а.с.183, 183зв.).

На підтвердження виконання умов договору доручення від 19.09.2016 № Д-3 позивачем надано до матеріалів справи копії платіжних доручень про оплату ТОВ «Луганськгаз Збут» як платником відповідних сум єдиного внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» (АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз») за період лютий-листопад 2019 року, про що також прямо зазначено в призначенні платежу в кожному платіжному дорученні.

Листами від 21.02.2019 № 01-02-38/479, 13.03.2019 № 01-02-38/598, 28.03.2019 № 01-02-38/714 позивач повідомив податковий орган про те, що перерахування у лютому-листопаді 2019 року єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників здійснено ТОВ «Луганськгаз Збут» згідно з договором доручення від 19.09.2016 № Д-3, а також просив зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ «Луганськгаз» (т.1 а.с.179-181).

11.04.2019 Офісом великих платників податків ДФС сформовано та надіслано АТ «Луганськгаз» Спірну вимогу (т.1 а.с.13).

24.04.2019 за вих. № 01-02-38/917 позивачем направлено до ДФС України скаргу на Спірну вимогу (т.1 а.с.14-14), яку рішенням ДФС України від 28.05.2019 № 24469/6/99-99-11-05-02-25 залишено без задоволення, а вимогу без змін (т.1 а.с.16-17).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом № 2464-VI.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI обов`язків платника єдиного внеску віднесено, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 8 Закону № 2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, якою передбачено, що:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (абзац перший частина п`ята статті 9);

- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзаци перший, другий частина шоста статті 9);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).

Згідно з частиною дев`ятою статті 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI, який є спеціальним, покладає на позивача як платника єдиного внеску безумовний, пріоритетний обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів з його банківського рахунку.

Водночас, у ході розгляду справи встановлені обставини, які унеможливлюють виконання позивачем зазначеного обов`язку у спосіб, визначений Законом № 2464-VI, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів, а саме арешт коштів АТ «Луганськгаз».

Слід врахувати, що спірні правовідносини щодо збору (справляння) єдиного внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Законом № 2464-VI не врегульовано випадки наявності обставин, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Тобто, у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску, наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом № 2464-VI обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахованих осіб, а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону.

За встановлених обставин у справі місцевий суд правильно виходив також з того, що АТ «Луганськгаз» мало на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного обов`язку зі сплати єдиного внеску, а тому здійснювало пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

Цивільний кодекс України є нормативно-правовим актом матеріального права в розумінні статті 7 КАС України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

З огляду на зміст вищенаведених положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що в результаті реалізації між позивачем та його повіреним їхніх взаємовідносин за договорами доручення не відбулося передачі третім особам обов`язку платника - АТ «Луганськгаз» зі сплати єдиного внеску, що заборонено частиною дев`ятою статті 25 Закону № 2464-VI.

У суду немає підстав вважати, що такий висновок не відповідає закону, зокрема частині дев`ятій статті 25 Закону № 2464-VI, позаяк власником коштів, від імені якого здійснено відповідні платежі в рахунок сплати сум єдиного внеску, є саме позивач, а не будь-яка третя особа, що підтверджується наданими АТ «Луганськгаз» доказами: договором поворотної фінансової допомоги від 16.05.2016 № ФД-05-2016-5, договором про відступлення права вимоги від 30.05.2019 № 54/01-20-19П, договорами про часткове відступлення права вимоги від 01.02.2019 № 01-ЛГ/ЛГЗ та від 27.03.2019 № 01-ЛГ/ЛГЗ.

Сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог частини дев`ятої статті 25 Закону № 2464-VI.

У випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника зі сплати єдиного внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 817/85/16 та від 06.02.2020 у справі № 812/1281/17.

Оскільки судами не встановлено фактів того, що внаслідок обраного АТ «Луганськгаз» способу реалізації обов`язку зі сплати єдиного внеску допущено порушення законодавства, зокрема, частини дев`ятої статті 25 Закону №2464, суд дійшов висновку, що винесена відповідачем вимога від 11.04.2019 № Ю-78-17 не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо обраного способу захисту порушеного права в частині скасування оскаржуваної вимоги, суд зауважує наступне.

У відповідності до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень

З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині є визнання вимоги Офісу ВПП ДПС від 05.12.2019 № Ю-78-17 протиправною та відповідно її скасування.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується відповідачем, що податковим органом при формуванні оскаржуваної вимоги не враховано факт сплати ТОВ «Луганськгаз Збут» єдиного внеску від імені АТ «Луганськгаз» у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року згідно платіжних доручень, що перебувають в матеріалах справи.

Оскільки судами встановлено відсутність передачі третім особам обов`язку платника АТ «Луганськгаз» зі сплати єдиного внеску, та неврахування відповідачем сплати єдиного внеску ТОВ «Луганськгаз Збут» від імені АТ «Луганськгаз», також є обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати платежі згідно платіжних доручень: № 761 від 05.03.2019 на суму 4730,00 грн, № 766 від 05.03.2019 на суму 2715,00 грн, № 771 від 05.03.2019 на суму 2200,00 грн, № 776 від 05.03.2019 на суму 137 347,74 грн, № 780 від 05.03.2019 на суму 2877,09 грн, № 781 від 05.03.2019 на суму 2927,17 грн, № 793 від 05.03.2019 на суму 35 200,00 грн, № 987 від 07.03.2019 на суму 14 900,00 грн, № 992 від 07.03.2019 на суму 1000,00 грн, № 1046 від 13.03.2019 на суму 4800,00 грн, № 1236 від 19.03.2019 на суму 141 800,00 грн, № 1241 від 19.03.2019 на суму 1300,00 грн (т.1 а.с.202 зв.-205) в рахунок сплати АТ «Луганськгаз» єдиного внеску за березень 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 360/2486/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 30 вересня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Л. В. Ястребова