Справа № 826/8578/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8578/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вовк П.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- скасувати рішення Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 1 від 08 грудня 2016 року щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1

- скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3918/5 від 27 грудня 2016 року;

- зобов`язати повернути їй свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю у первісному вигляді.

Позовні вимоги обґрунтовані процедурними порушеннями з боку Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії порядків № 1904/5 від 28 липня 2011 року та № 357/5 від 17 лютого 2014 року, а також статті 10 Закону України «Про нотаріат», що в свою чергу унеможливило проведення ним законного, неупередженого та всебічного розгляду всіх обставин її справи, отже спірні рішення та наказ є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Скеровуючи справу на новий розгляду, Верховний Суд вказав, що суди не встановили обставин щодо дотримання Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства. При цьому, без з`ясування дотримання порядку проведення перевірки організації роботи позивача як приватного нотаріуса неможливо встановити правомірність внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття позивачем нотаріальної діяльності та, як наслідок, правомірність прийнятих рішення та наказу. Крім цього, суди не звернули увагу та не надали правової оцінки на підставі належних та допустимих доказів шляхом їх безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження доводам позивача щодо дотримання ним строків здійснення спірної процедури перевірки та прийняття оскаржуваних рішення та наказу, а також не мотивували відхилення цих доводів.

За наслідками нового розгляду рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08 грудня 2016 року № 1 щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27 грудня 2016 року № 3918/5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Підставою для задоволення позовних вимог стало встановлене порушення порядку проведення перевірки організації роботи позивача як приватного нотаріуса, а також порушення шестимісячного строку розгляду подання ГТУЮ у Запорізькій області.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Свої доводи обґрунтовує, в першу чергу тим, що судом першої інстанції обмежено відповідача у наданні заперечень проти відповіді позивача на відзив внаслідок занадто швидкого розгляду справи без урахування змін до процесуального законодавства в частині обрахування процесуальних строків під час встановлених карантинних обмежень. Відтак, на переконання апелянта, такі обставини створюють підстави для скасування судового рішення, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України.

По суті спірних правовідносин апелянт вказує на хибність висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку проведення перевірки організації роботи приватного нотаріуса ОСОБА_1 , оскільки підстави для проведення такої перевірки відсутні. Натомість підставою для направлення до Комісії подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю стали не результати перевірки організації нотаріальної діяльності, а факт втрати приватним нотаріусом ОСОБА_1 частини архівних документів, тобто подання винесено на підставі підпункту «и» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Щодо строку розгляду вказаного подання, то апелянт зазначає про його надходження до Міністерства лише 15.06.2016, а відтак, зважаючи на те, що спірний наказ прийнято 08.12.2016, розгляд цього питання відбувся у встановлений строк.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 11 січня 2016 року до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_1 про припинення нотаріальної діяльності, у зв`язку із чим, відповідно до статей 30, 30-1 Закону України «Про нотаріат», приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_1 наказом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11 січня 2016 року № 01/07 була припинена з 12.01.2016.

На виконання ст. 14 Закону та п. 4.10 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Мін`юсту від 22.12.2010 № 3253/5, приватного нотаріуса зобов`язано передати документи нотаріального діловодства та архів до Запорізького обласного державного нотаріального архіву до 12.02.2016.

Відповідно до листа завідуючої Запорізьким обласним нотаріальним архівом від 01.02.2016 № 277/01-20, наказом ГТУЮ у Запорізькій області від 10.02.2016 № 93/08 строк передачі документів продовжено до 10.03.2016.

Згідно з доповідною запискою завідуючої Запорізьким обласним нотаріальним архівом від 02.03.2016 № 442/01-20, приватний нотаріус не передала до нотаріального архіву справи за 2012-2013 роки (13 реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, 160 справ тривалого (понад 10 років) зберігання, 316 закінчених спадкових справ, 4 справи з кадрових питань), довіреності за період із 2001 по 2008 роки (37 справ), із 2009 по 2015 роки (106 справ), документи по 10 років зберігання за період із 2001 по 2005 роки - 66 справ, повідомивши про їх викрадення.

Як повідомила приватний нотаріус, документи було викрадено з автомобіля, на підтвердження чого нею надано довідку Мелітопольського міського відділу УМВС України в Запорізькій області від 03.03.2016 № 60/6-2635/16 про прийняття і реєстрацію заяви приватного нотаріуса щодо викрадення документів, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.02.2016 за реєстраційним № 0000677 та розпочато досудове розслідування.

ГТУЮ у Запорізькій області отримано лист від Головного управління Національної поліції в Запорізькій області МВС України від 29.06.2016 № 60/6-7588/16, відповідно до якого у провадженні Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000677 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. У вказаному листі, також, зазначено, що викрадені документи знайдені 25.06.2016.

Постановою Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15.06.2016 про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001721 від 07.03.2016, закрито у зв`язку з встановленням відсутності у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України. У постанові зазначено, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, так як факт викрадення документів архіву приватного нотаріуса вчинений невстановленою особою, будь-яка причетність ОСОБА_1 до вказаного факту не встановлена.

08 грудня 2016 року Міністерством юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, за результатами розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03 червня 2016 року № 05-04/5719, прийнято рішення № 1, яким на підставі підпункту «и» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку із знищенням чи втратою нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів, анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 05.01.1998 року на ім`я ОСОБА_1 .

У вказаному рішенні встановлено, що Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом надано інформацію про вчинення нотаріальних дій ОСОБА_1 відповідно до реєстрів для реєстрації нотаріальних дій під час перебування приватного нотаріуса за кордоном відповідно до витягу бази даних «Відомості до осіб, які перетнули державний кордон України» Державної прикордонної служби (лист від 06 грудня 2016 року № 2860/01-20).

Крім того, відповідно до акту від 07 липня 2016 року № 1 про нестачу архівних справ (документів), який наданий 24 листопада 2016 року на засідання Комісії начальником відділу нотаріату Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 , утрачено 6 справ та 66 документів з архіву приватного нотаріуса ОСОБА_1 . Можлива причина відсутності справ та документів - крадіжка 11 лютого 2016 року.

На засіданні Комісії від 08 грудня 2016 року заступником начальника відділу нотаріату Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано копію витягу із протоколу засідання Експертної комісії Головного управління юстиції у Запорізькій області від 17 квітня 2014 року № 6, акт від 15 лютого 2014 року № 4 про вилучення для знищення документів, не внесених до національного фонду, та копію першого аркушу опису № 1 справ тривалого (до 10 років) зберігання за 2001-2015 року, який затверджений приватним нотаріусом ОСОБА_1 08 березня 2016 року.

08 грудня 2016 року позивач на засіданні Комісії пояснила, що довіреності, зазначені в акті від 07 липня 2016 року № 1, знищено.

При цьому, з акту від 15 лютого 2014 року № 4 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного фонду, та пред`явлених на засідання Комісії інших документів не вбачається виконання Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5. Крім того, відповідно до акту про вилучення для знищення документів не встановлено, що саме ті довіреності, про які зазначено у акті про нестачу архівних справ, були знищені.

Також, на засіданні Комісії представником Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано копію заяви від 06 грудня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що заявник під час ремонту транспортного засобу виявив файл з документами, а саме: додаткову угоду № 3 «Про внесення змін до договору застави № 325/127-З від 03 грудня 2007 року», посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_1 за № 5057 від 12 грудня 2012 року.

Цей договір зазначений в акті від 07 липня 2016 року № 1 про нестачу архівних справ (документів).

Тобто, стороння особа, знайшовши додаткову угоду № 3 «Про внесення змін до договору застави № 325/127-З від 03 грудня 2007 року», отримала доступ до відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, що не узгоджується з вимогами статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Також, на засіданні Комісії встановлено, що відповідно до акту від 07 липня 2016 року № 1 про нестачу архівних справ (документів) утрачено Алфавітну книгу обліку договорів довічного утримання (05 жовтня 2009 року) та Алфавітну книгу обліку договорів відчуження нерухомого майна (24 січня 2013 року - 30 грудня 2015 року), строк зберігання яких 75 років, і справи «Накази, розпорядження Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Запорізької області з питань нотаріальної діяльності» з 1 по 4 том.

Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08 грудня 2016 року № 1 та виявлених порушень Міністерством юстиції України видано наказ від 27 грудня 2016 року № 3819/5, яким анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 05 січня 1998 року на ім`я ОСОБА_1 .

Вважаючи, що прийняті рішення та наказ є необґрунтованими та такими, що винесені з грубими порушеннями законодавства, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим загалом погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII) державне регулювання нотаріальної діяльності полягає, зокрема у встановленні порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства. Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з частиною шостою статті 33 Закону № 3425-XII порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.

На виконання зазначеної норми, наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року № 357/5 затверджено Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства (далі - Порядок № 357/5)

Відповідно до п.2 2 цього Порядку терміни вживаються у таких значеннях:

перевірка - планова або позапланова перевірка, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса за відповідний період;

планова перевірка - комплексна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій і виконання правил нотаріального діловодства;

позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, головним управлінням юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 357/5 позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи головного управління юстиції. За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Згідно пункту 14 Порядку № 357/5 перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, головного управління юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

Відповідно до п. 15 Порядку № 357/5 у разі необхідності за дорученням Міністра юстиції може проводитися позапланова перевірка в загальному порядку проведення перевірок, визначеному цим Порядком.

За приписами пункту 19 Порядку № 357/5 для проведення перевірки утворюється комісія.

Персональний склад комісії, її голова, термін проведення перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса затверджуються наказом відповідно Міністерства юстиції чи головного управління юстиції.

Голова комісії організовує та координує діяльність членів комісії, розподіляє між ними конкретні завдання та повідомляє про час проведення перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса.

Наказ підтверджує повноваження членів комісії на проведення перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса у термін, зазначений у наказі.

Згідно пункту 20 Порядку № 357/5 під час проведення перевірки члени комісії зобов`язані бути об`єктивними та неупередженими.

Перевірка проводиться з додержанням вимог законодавства щодо збереження державної та нотаріальної таємниці, іншої інформації з обмеженим доступом, недопущення розголошення інформації, що стала відома під час її проведення.

За приписами п. 33 Порядку № 357/5 за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

Загальна оцінка роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса визначається як «добре», «задовільно», «незадовільно».

Довідка готується згідно з перевіреними достовірними фактами, що свідчать про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства.

За змістом довідка повинна бути вичерпною та конкретною.

У пункті 36 Порядку № 357/5 передбачено обов`язок голови комісії надати приватному нотаріусу, діяльність якого перевірялась, довідку за результатами перевірки для ознайомлення та підпису.

Згідно з пунктом 37 Порядку № 357/5 приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась, має право письмово викласти свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.

Цим же пунктом передбачено, що заперечення або пояснення приватного нотаріуса, діяльність якого перевірялась, надаються комісії та розглядаються разом з довідкою про проведену перевірку та іншими матеріалами перевірки.

У пункті 38 Порядку № 357/5 зазначено, що один примірник довідки за результатами перевірки подається начальнику головного управління юстиції, який приймає рішення про способи реалізації висновків та пропозицій за результатами комплексної, цільової, контрольної перевірки, а другий примірник отримує приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась.

За приписами п. 39 Порядку № 357/5 за результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Копія наказу направляється до виконання державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.

За встановленими обставинами справи, підставою для внесення подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 стали не результати перевірки діяльності приватного нотаріуса, а порушення, виявлені після припинення її діяльності як приватного нотаріуса щодо передачі документів діловодства до архіву, що, як доводить відповідач, є підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю згідно пп. «и» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 3425-XII.

Разом з цим, Верховний Суд, скеровуючи справу на новий розгляд, вказав, що без з`ясування дотримання порядку проведення перевірки організації роботи позивача як приватного нотаріуса неможливо встановити правомірність внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття позивачем нотаріальної діяльності та, як наслідок, правомірність прийнятого за результатами його розгляду спірного рішення № 1 від 08 грудня 2016 року та наказу відповідача № 3819/5 від 27 грудня 2016 року.

Під час розгляду справи відповідачем не наведено обставин, які б унеможливлювали проведення перевірки приватного нотаріуса, діяльність якого припинена.

Застережень, щодо неможливості проведення перевірки відносно таких осіб ані Закон № 3425-XII, ані Порядок № 357/5 не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність порушень вимог Порядку № 357/5, оскільки комісія для проведення такої перевірки діяльності позивача як приватного нотаріуса, не створювалась, її склад відповідним наказом Міністерства юстиції України чи головного управління юстиції не затверджувався, довідка за наслідками такої перевірки для ознайомлення та підпису позивачу не складалась та не надавалась, відповідно, ОСОБА_1 не надавала письмово свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.

Окрім цього, пункт 39 Порядку № 357/5 містить імперативний припис, згідно з яким за результатами перевірки приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Копія наказу направляється до виконання приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.

З цього приводу суд першої інстанції слушно зауважив, що недотримання цього пункту мало наслідком позбавлення позивача можливості вжити заходів для усунення виявлених під час перевірки порушень і помилок або надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

Згідно Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, Мін`юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики, зокрема, у сфері нотаріату і відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, видає та анулює в установленому законом порядку свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Статтею 12 Закону № 3425-XII визначено, що Міністерство юстиції України анулює свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання відповідного Головного управління юстиції, у випадках, визначених Законом.

З метою реалізації вказаних положень Закону № 3425-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 923 затверджено Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату (далі - Положення № 923).

Відповідно до пункту 3 Положення № 923, положення якого кореспондуються з положеннями статті 10 Закону № 3425-XII, для вирішення питання про анулювання свідоцтва про право па зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Частинами дев`ятою, десятою статті 10 Закону № 3425-XII визначено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Головного управління юстиції у випадках, визначених цим Законом. Порядок внесення такого подання встановлюється Міністерством юстиції України.

На виконання вказаної норми наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 року № 1904/5 затверджено Порядок внесення головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок № 1904/5).

Пунктами 2-4 цього Порядку встановлено, що подання управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату. Воно повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До Подання додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання: доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса; копії документів про зупинення нотаріальної діяльності; копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що наявність або відсутність підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю має встановлюватись за результатами перевірки, проведеної з дотриманням вимог Порядку № 357/5.

Відтак, твердження відповідача, що перелік документів, визначений в п. 4 Порядку № 1904/5, не є вичерпним та визначається в залежності від підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки встановленню підстав, передбачених ст. 12 Закону № 3425-XII повинен передувати контрольний захід, який в даному випадку не був здійснений.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанцій про те, що Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області було порушено порядок проведення перевірки організації роботи приватного нотаріуса, а тому відсутні підстави для внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття позивачем нотаріальної діяльності, та, як наслідок, прийняті за результатами його розгляду спірні рішення від 08 грудня 2016 року № 1 та наказ від 27 грудня 2016 року № 3819/5, підлягають скасуванню.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на судові рішення в справі № 826/2668/17 у спорі між цими ж сторонами з приводу визнання неправомірними дії Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 та зобов`язати поновити свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, оскільки в межах цієї справи не досліджувалось питання, вирішення якого поставлено перед судом під час нового розгляду, отже висновки суду у наведеній справі не є преюдиційними відносно до обставин справи, що переглядається.

Водночас слід зауважити, що під час розгляду вказаного подання, Порядок № 1904/5 зазнав змін відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 3291/5 від 22.11.2016, шляхом зокрема встановлення строку розгляду подання.

Так, абзац четвертий пункту другого визначав, що подання розглядається Комісією не більше шести місяців з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону.

До апеляційної скарги додано реєстраційно-контрольну картку від 15.06.2016 № 6539-0-30-16, яким підтверджується дата отримання подання Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у Запорізькій області саме 15.06.2016.

Відтак, шестимісячний строк розгляду вказаного подання спливав 15.12.2016, отже рішення Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 1 від 08 грудня 2016 року прийнято в межах встановленого строку.

Судом першої інстанції не було вжито заходів для встановлення цих обставин, отже судове рішення підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилань на недотримання відповідачем шестимісячного строку розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03.06.2016 № 05-04/5719.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, що виразились в обмеженні у наданні заперечень на відповідь на відзив внаслідок занадто швидкого розгляду справи, колегія суддів вважає, що такі порушення не вплинули на правильність вирішення спору між сторонами з урахуванням висновків суду, зроблених під час апеляційного перегляду судового рішення.

Відтак, зважаючи на приписи абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України, які визначають, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, такі доводи апелянта не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року - змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на недотримання Міністерством юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату шестимісячного строку розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у Запорізькій області від 03.06.2016 № 05-04/5719.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова