Справа № 640/23924/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправною відмови ГУ ПФ у м. Києві щодо виплати пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, яка оформлена листом від 15.10.2019 року №245561/02/К-1245;

- зобов`язання ГУ ПФ у м. Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначену з 07.05.2018 року, без обмеження її максимальним розміром у сумі 39 922,79 грн. та здійснити виплату різниці між отриманою та належною до сплати сумами пенсії, починаючи з 07.05.2018 року до дати рішення суду, однією сумою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 за період з 07.05.2018 року по 02.06.2019 року залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову ГУ ПФ в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, яка оформлена листом ГУ ПФ в місті Києві від 15.10.2019 року №245561/02/К-1245;

- зобов`язано ГУ ПФ в місті Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначену з 07.05.2018 року, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, з 03.06.2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що на Позивача, як особу, яка проходить військову службу в особливий період на посаді в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України, не поширюються обмеження призначеної згідно Закону України «Про прокуратуру» пенсії максимальним розміром.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зауважив, що розрахунок пенсії за вислугу років, які підлягає до виплати щомісячно, не належить до повноважень суду, оскільки відноситься до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що виплата пенсії Позивача обмежена максимальним розміром з огляду на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668, які є чинними та неконституційними не визнавалися. Крім того, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини і ряд положень Конституції України зазначає, що при визначенні розміру пенсії необхідно дотримуватися справедливого балансу.

Після усунення визначених в ухвалі від 09.06.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що ГУ ПФ в м. Києві не було враховано приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, якими передбачено, що на Позивача, як військовослужбовця, запровадження обмеження максимального розміру пенсії не поширюються. Крім того, вказує на необґрунтованість посилання Апелянта на рішення Верховного Суду у справі №161/9572/17, оскільки останнє стосується призначення, а не перерахунку пенсії. Окремо звертає увагу, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує його законні сподіванні на отримання належних виплат.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ в м. Києві та з 07.05.2018 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі - Закон №1697-VII.)

Згідно розрахунку пенсії Позивача остання обрахована відповідно до статті 86 Закону №1697-VII у розмірі 60% від суми заробітної плати, основний розмір пенсії від середнього заробітку - 33 507,00 грн., цільова допомога учасникам бойових дій - 40 грн, підвищення учасникам бойових дій - 391 грн. (а.с. 66). При цьому розмір пенсії ОСОБА_1 обмежений максимальною величиною і до виплати з 01.07.2019 року становить 15 640,00 грн.

26.09.2019 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача, в якій просив повідомити у зв`язку із чим та на підставі яких нормативно-правових актів призначено пенсію в розмірі 33 507,00 грн, а не в розмірі 39 491,00 грн (65 819,65 грн х 60%), як передбачено Законом №1697-VII та у зв`язку із чим та на підставі яких нормативно-правових документів обмежено розмір пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та чи прийнято до уваги, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій і проходить військову службу в органах військової прокуратури в особливий період (а.с. 22).

Листом від 15.10.2019 року №245561/02/К-1245 ГУ ПФ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що з 01.01.2018 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначається як максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює 15 розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», на яку нараховується єдиний внесок (55845 грн = 3723 грн х 15). А згідно із статтею 27 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 року розмір прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, підвищено з 1 497 грн на 1 564 грн. Отже, розмір пенсії обмежений максимальною величиною і до виплати з 01.07.2019 року становить 15 640,00 грн. (а.с. 23).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки, виданої Генеральною прокуратурою України від 22.11.2019 року №10/7-1110вих-19, ОСОБА_1 проходить військову службу в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України на посаді прокурора відділу організації представництва держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі в регіонах управління представництва інтересів держави у воєнній сфері згідно наказу Генерального прокурора України від 24.06.2019 №488-вк (а.с. 25).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 86 Закону №1697-VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII (далі - Закон №911-VIII), Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII), Закону №1058-IV, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що проходження Позивача військової служби в особливий період на посаді в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України вказує на неможливість обмеження його пенсії максимальним розміром.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII (у редакції згідно Законів №911-VIII та №1774-VIII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У свою чергу, пунктом 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що максимальний розмір пенсії, призначеної, зокрема на умовах Закону України «Про прокуратуру», (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2019 - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідно звернути увагу, що у постанові від 07.11.2018 року у справі №755/12037/16 Верховний Суд прийшов до висновку, що особливий період відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. Наведена позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №131/1449/16-ц, від 14.02.2018 року у справі №727/2187/16-ц, від 20.02.2018 року у справі №640/4439/16-ц, від 21.02.2018 року у справі №211/1546/16-ц, від 25.04.2018 року у справі №205/1993/17-ц.

Отже, викладене, з урахування довідки Генеральної прокуратури України від 21.11.2019 року №10/7-110вих-19 (а.с. 25), а також посвідчення офіцера серії НОМЕР_1 (а.с. 26-28), свідчить, що на момент вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії останній проходив військову службу та обіймав посаду в органах військової прокуратури в особливий період.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №911-VIII обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах, зокрема, в органах військової прокуратури. Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Аналогічні приписи закріплені у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, обмеження щодо максимального розміру пенсії не можуть бути застосовані до Позивача, оскільки він проходить військову службу в органах військової прокуратури під час дії особливого періоду.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.11.2019 року у справі №753/11076/16-а.

За наведених підстав, як вірно зауважив суд першої інстанції, не може бути застосовано до Позивача положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII, яким встановлюються обмеження максимального розміру пенсії, оскільки такі обмеження передбачені Законом №911-VIII та Законом №1774-VІІІ, відповідно не можуть поширюватись на Позивача, який проходить військову службу в особливий період на посаді прокурора в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України.

Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 здійснюється також і на підставі Закону №1058-IV, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03.10.2017 року №2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесені зазначені зміни до Закону №1058-IV установлено, що норми статті 86 Закону №1697-VII щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ). Відповідні зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вносились, тому до спірних відносин підлягають застосуванню положення статті 86 Закону №1697-VII.

У свою чергу, з огляду на необхідність застосування до спірних відносин положень статті 86 Закону №1697-VII з урахуванням особливостей, встановлених прикінцевими та перехідними положеннями Закону №911-VIII та Закону №1774-VІІІ щодо непоширення на Позивача, який проходить військову службу в особливий період на посаді в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України, обмежень встановлених Законом №1697-VII, а також пунктом 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV щодо обмеження пенсії максимальним розміром, та неможливість застосування до ОСОБА_1 вимог пункту 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV з урахуванням пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VII, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ГУ ПФ в м. Києві виплачувалася ОСОБА_1 пенсія у розмірі 15 640,00 грн без достатніх правових підстав, а тому викладені у листі ГУ ПФ в м. Києві від 15.10.2019 року №245561/02/К-1245 відмова є протиправною.

При цьому, обираючи спосіб захисту порушених прав Позивача, суд першої інстанції, врахувавши дискреційні повноваження Відповідача щодо обчислення пенсії, прийшов до правильного висновку, що адміністративний суд вправі вирішити питання про правомірність порядку, умов, строків нарахування та виплати пенсії, її складових, а не конкретно визначеного розміру пенсії, а тому зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Посилання Апелянта на те, що при призначенні та перерахунку пенсії державна зобов`язана з метою раціонального використання коштів забезпечувати справедливий баланс, а тому обмеження пенсії максимальним розміром є виправданим, судова колегія у контексті спірних правовідносин вважає безпідставним, оскільки безпосередньо держава у Законі №911-VIII та Законі №1774-VІІІ встановила винятки з переліку осіб, пенсія яким обмежується максимальним розміром.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 30» вересня 2020 року.