Справа № 640/10168/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Київ № 640/10168/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про визнання безіяльності протиправною та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та пені,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Ер Лікід Єнакієве» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якій просить суд (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.07.2020 вх.№03-14/101249/20):

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () за звітні (податкові) періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року та грудень 2014 року в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня);

- cтягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () заборгованість із бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня);

- cтягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () пеню, нараховану на заборгованість із бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 26 340 686,10 грн (двадцять шість мільйонів триста сорок тисяч шістсот вісімдесят шість гривень десять копійок).

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що протягом 29.03.2016 - 10.08.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проводилась планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за наслідками якої Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено Акт від 17.08.2016 №250/26-15-14-01-01/37837486 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Ер Лікід Єнакієве" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. Так, на підставі вказаного акта відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення від 05.09.2016 №, від 05.09.2016 №, від 05.09.2016 №, від 16.11.2016 №. Вказані податкові повідомлення-рішення в подальшому були скасовані в досудовому та судовому порядках. З урахуванням результатів досудового та судового оскарження податкових повідомлень-рішень, було узгоджено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) позивача в сумі 66 239 661, 00 грн. Однак, незважаючи на наведені обставини, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, яке є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби України, після скасування в досудовому та в судовому порядках зазначених податкових повідомлень-рішень, які були складені на підставі Акта від 17.08.2016 №250/26-15-14-01-01/37837486, після отримання відповідних судових рішень відповідачем-1, не вжив належних заходів щодо внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» за звітні (податкові) періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року та грудень 2014 року.

Крім того, як зазначив позивач, в листах від 30.01.2020 року № 330/АДВ/26-15-05-08-15, від 17.03.2020 року № 908/АДВ/26-15-05-08-15, податковий орган зазначив, що залишок невідшкодованої суми ПДВ позивача становить 58 194 439,48 грн, однак, позивач вважає, що вказані податковим органом відомості не відповідають дійсності, оскільки різниця у сумі становить 8 045 221,52 грн та пов`язана із зменшенням поточними нарахуваннями ПДВ по деклараціям з ПДВ позивача за 2015-2017 роки, а оскільки податкові зобов`язання з ПДВ за 2015-2017 роки позивач сплачував за рахунок власних коштів на електронному рахунку в СЕА ПДВ, в тому числі за рахунок його поповнення відповідно до вимог п. 200-1.4, п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України, то залишок невідшкодованої суми ПДВ позивача становить 66 239 661 грн, а не 58 194 439,48 грн.

Щодо суми пені, яка підлягає стягненню, позивач наголосив, що у зв`язку з наявністю заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ в загальній сумі 66 239 661, 00 грн, яка виникла 24.11.2017, останній має право на стягнення пені на рівні 120% облікової ставки Національного банку України за період 24.11.2017 - 30.04.2020, тобто 26 341 970, 60 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 12.05.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/10168/20 та призначено підготовче засідання.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 01.06.2020 від Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість» підставою для повернення податку на додану вартість органами казначейства є висновок та узагальнена інформація податкового органу, проте такий висновок та узагальнена інформація щодо проведення бюджетного відшкодування ПДВ за звітні періоди позивача (січень 2014 року - червень 2014 року, грудень 2014 року) у сумі 66 239 661, 00 грн до органів казначейства не надходили.

У поданій до суду відповіді на відзив від 01.06.2020 (вх.№03-14/73851/20) позивач зауважив, що доводи відповідача-2 з приводу заміни неналежного відповідача є безпідставними та звернув увагу на поширену практику щодо залучення судами першої інстанції відповідних територіальних органів ДКС України як співвідповідачів в аналогічних справах, а в даному випадку органом казначейства, яким виконуватиметься рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України у випадку задоволення позовних вимог є саме Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві. Також позивач заначив, що у відзиві відповідача-2 відсутні будь-які аргументи, які б спростовували правомірність заявлених позовних вимог.

Від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві 03.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній не може погодитись з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на положення Податкового кодексу України, Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.20-16 № 422, Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26. Представник зазначив про те, що в інтегрованій картці Приватного акціонерного товариства "Ер Лікід Єнакієве" обліковується залишок невідшкодованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий - червень 2014 року та грудень 2014 року в розмірі 58 194 439,48 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої карки платника податків Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве», оскільки зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ зменшувалося за рахунок уточнюючих розрахунків по податкових деклараціях. Також представник наголосив, що з урахуванням пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та відповідно до Порядку ведення реєстру заяв, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 заяви про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ, подані до 01 лютого 2016 року, повинні бути включені до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ. Станом на дату надання інформації відповідно до норм діючого законодавства не передбачено надання висновків до органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість на рахунки платників у банку, оскільки відповідний реєстр не створений Міністерством фінансів України, на кого нормативно покладений обов`язок його створення та ведення. Органи фіскальної служби лише наповноюють відповідний реєстр, а враховуючи його відсутність, реалізувати відповідні повноваження є неможливим в силу незалежних від них причин. Стосовно визначеної позивачем пені, представник відповідача-1 зауважив, що розрахована позивачем сума ПДВ за порушення строків відшкодування за січень - червень 2014 року, грудень 2014 року, не відповідає дійсним обставинам справи з огляду на те, що зазначений позивачем ПДВ за порушення строків відшкодування за січень - червень 2014 року, грудень 2014 року складає 58 194 439, 48 грн.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 10.06.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про заміну неналежного відповідача, а також закрито підготовче провадження в адміністративній справі №640/10168/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

До суду 14.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в обгрунтування якої представник зазначив про те, що твердження податкового органу стосовно залишку невідшкодованої суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий - червень 2014 року та грудент 2014 року, яка становить 58 194 439, 48 грн, спростовуються наявними матеріалами справи. Так, починаючи з лютого 2015 року були змінені форма та порядок подання платниками податків податкової декларації з ПДВ. Станом на 01.02.2015 у позивача обліковувався непогашений залишок сум ПДВ в розмірі 75 199 462 грн, що був заявлений до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015 року, Зазначена сума невідшкодованого залишку була підтверджена за результатами планової податкової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за наслідками якої відповідачем складено Акт від 17.08.2016 року №250/26-15-14-01-01/37837486 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Ер Лікід Єнакієве», а тому залишок невідшкодованої суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 66 239 661 грн мав обліковуватись в інтегрованій картці платника податку позивача в якості суми бюджетного відшкодування ПДВ, яка підлягала поверненню позивачу на банківський рахунок.

Щодо змешення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 2 621 696, 00 грн, представник позивача зазначив про те, що розбіжності на суму 2 621 696 грн виникли ще у 2014 році у зв`язку з помилкою, допущеною Єнакієвською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області при передачі даних щодо позивача до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, а саме Єнакієвською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було передано некоректне сальдо розрахунків з бюджетом з ПДВ, тобто занижено суму невідшкодованого ПДВ на 2 621 696 грн, що підтверджується відповідними листами податкових органів.

Також представником позивача наголошено на тому, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували заперечення останнього щодо змісту позовних вимог та, відповідно, спростовували позовні вимоги.

У своїх поясненнях від 31.07.2020 представник позивача повідомив про те, що станом на 31.12.2014 сума невідшкодованого бюджетного відшкодування ПДВ позивача становила 75 199 462 грн, що підтверджено за результатами планової податкової перевірки позивача за 2013-2014 роки, а також за результатами досудового та судового оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у м. Києві від 05.09.2016 №, від 05.09.2016 №, від 05.09.2016 № та від 16.11.2016 №.

Також, як зазначив представник позивача, останній не заперечує проти зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 8 959 801 грн, так як вказана сума була задекларована позивачем в декларації з ПДВ за лютий 2015 року в графі 5 таблиці 1 додатка №2 - в якості суми, яка збільшує розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України, а також включена в рядок 31 податкової декларації з ПДВ - як сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду для цілей погашення податкових зобов`язань з ПДВ майбутніх періодів. Таким чином, невідшкодований залишок бюджетного відшкодування ПДВ позивача становив 66 239 661, 00 грн, проте, як пояснив представник позивача, відповідач-1 не надав жодних доказів прийнятгя/направлення/вручення ППР на суму 3060, 00 грн та 170, 00 грн, про які йде мова у відзиві на позов, однак позивач, будучи сумлінним платником податків, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог на відповідні суми - як заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ, так і пені, а тому наразі невідшкодований залишок бюджетного відшкодування ПДВ позивача становить 66 236 431, 00 грн.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 10.08.2020, враховуючи надходження клопотань від предстаників сторін, суд ухвалив здійснити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, письмові заперечення та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до Акта від 17.08.2016 №250/26-15-14-01-01/37837486 проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Ер Лікід Єнакієве», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. Перевірка проводилась з 29.03.2016 по 10.08.2016.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення:

1. п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ПрАТ «Ер Лікід Єнакієве», в результаті чого:

1.1 занижено податок на прибуток підприємства на суму 7757 грн, в тому числі по періодам: 2013 р. на 7757 грн;

1.2 завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування від усіх видів діяльності з податку на прибуток у сумі 16574331, 00 грн в тому числі по періодам: 2014р. на 16574331,00 грн;

2. п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 38 297 грн у тому числі по періодам: - липень 2014 - 38 297 грн;

3. п.200.1, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, а саме: безпідставно задекларовано суму податку на додану вартість, що заявлена до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на суму 75 199 462 грн., а саме: за січень 2014 в розмірі 16 442 938 грн., за лютий 2014 в розмірі 2 408 903, 00грн., за березень 201 в розмірі 20 676 247 грн., за квітень 2014 в розмірі 7 657 608 грн., за травень 2014 в розмірі 3 034 860 грн., за червень 2014 в розмірі 23 693 436 грн., за грудень 2014 в розмірі 1 285 470 грн;

4. п.п. «г» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168., п 171.2 «а» ст. 171, п 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами, в результаті чого підприємством занижено зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6223,40 грн за 2013 рік.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки 17.08.2016 №250/26-15-14-01-01/37837486, Головним управлінням Державної фіскальної службу у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 05.09.2016 № (форма В1), яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 38 298, 00 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 9 574, 5 грн;

- від 05.09.2016 №4 (форма P), яким позивачу було донараховано податкове зобов`язання з ПДВ на суму 38 297, 00 та застосовано штрафні санкції в сумі 9 574, 25 грн;

- від 05.09.2016 № (форма В3), яким позивачу було відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на суму 75 161 164 грн;

- від 16.11.2016 № (форма В3), яким позивачу було відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на суму 38 298, 00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем було оскаржено в досудовому та в судовому порядках.

Так, податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 № було скасовано за результатами досудового оскарження рішенням ДФС про результати розгляду скарги від 11.11.2016 №24316/6/99-00-11-02-01-15. Податкові повідомлення-рішення від 05.09.2016 №4 (форма P), № (форма В3) та від 16.11.2016 № (форма В3) були скасовані постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2017, яка залишена без без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 в межах адміністративної справи №826/18853/16.

За результатами податкової перевіки Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве», а також за результатами досудового та судового оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень було узгоджено суму бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» в сумі 66 239 661, 00 грн.

Проте, як зазначив представник позивача, вказана сума заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ не була фактично повернута позивачеві станом на дату подання розгляду даної позовної заяви.

За посиланням позивача, останній, з метою врегулювання вказаного питання та отримання бюджетного відшкодування ПДВ неодноразово звертався до податкового органу та Державної податкової служби України із адвокатськими запитами та офіційними зверненнями.

Однак, своїми листами від 27.12.2017 №43595/10/26-15-14-04-01-12, від 28.11.2019 №1034/АДВ/26-15-05-04-01 та від 17.03.2020 №908/АДВ/26-15-05-08-15 податковий орган фактично відмовив вчиняти такі дії, направлені на повернення позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування, у зв`язку з фактом подання касаційної скарги в адміністративній справі №826/18853/16.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» за звітні (податкові) періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року та грудень 2014 протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

За визначеннями, наведеними у пп. 14.1.18 і 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені ст. 200 ПК України.

Відповідно до норм п. 200.7, п.п. 200.9 - 200.11 ст. 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у цій справі), платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Одночасно контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Зокрема, у випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Згідно з п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У таких випадках п. 200.15 ст. 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Як зазначив позивач, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2017 у справі №826/18853/16 набрала законної сили 07.11.2017 - з моменту набрання законної сили ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017, яка була отримана відповідачем 15.11.2017, що підтверджується листом від 17.04.2020 №1192/АДВ/26-15-08-03-21, а тому заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування ПДВ вважається узгодженою починаючи з 16.11.2017.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Поряд з цим, пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За змістом норм пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані: 1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер; 2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); 3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу; 5) реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; 6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку; 8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); 9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; 10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки; 11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом; 12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується; 13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження; 14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження; 15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку; 16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України, - а саме постановою Кабінету міністрів України від 25.01.2017 №26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2 цього Порядку Мінфін адмініструє Реєстр як окремий інформаційний ресурс та забезпечує захист інформації відповідно до законодавства у сфері захисту державних інформаційних ресурсів.

Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства (п. 3 даного Порядку).

Пунктом 4 Порядку визначено, що орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість; дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку, в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку, не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження.

Заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру (п. 5 зазначеного Порядку).

В силу положень п.п. 6, 8 і 10 Порядку інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Внесення даних до Реєстру посадовими особами (уповноваженою особою) ДФС та Казначейства здійснюється з дотриманням вимог законів щодо електронного підпису та електронного документообігу.

Зі змісту наведених вище норм ПК України та положень Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість вбачається, що законодавцем чітко визначений обов`язок органу ДФС за результатами судового оскарження на наступний робочий день після набрання судовим рішенням законної сили внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

У відповідності до п. 200.15 статті 200 ПК України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пп. 200.18.2., п.200.18 ст. 200 ПК України, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Матеріалами справи встановлено, що у судовому порядку визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного правління Державної фіскальної служби у місті Києві від 05.09.2404, № та від 16.11.2016 №., які прийняті за наслідками проведення планової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Крім того, рішенням Державної фіскальної служби України від 11.11.2016 №24316/6/99-99-11-02-01-15 скасовано податкове повідомлення рішення від 05.09.2016 №.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, позивачеві узгоджено та підтверджено бюджетне відшкодування заявленої суми в розмірі 75 199 462, 00 грн.

Як зазначив позивач, частину непогашеного залишку сум ПДВ в розмірі 8 959 801, 00 грн останній відобразив в графі 5 таблиці 1 додатка 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, в якості суми, яка збільшує розмір податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 2-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

На підтвердження зазначеного, позивачем долучено копію розрахунку суми залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 (Д2) (том 2, аркуш 21).

З урахуваннням заяви позивача від 20.07.2020 про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з прийняттям до позивача податкових повідомлень рішень від 10.07.2015 № та №036781501 на загальну суму 3 230, 00 грн позивач зменшив розмір суми основного боргу з бюджетного відшкодування на 3 230,00 грн та суми пені на 1284, 50 грн.

Тобто, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, сума бюджетного відшкодування становить 66 236 431, 00 грн.

В свою чергу, представник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві зазначив про те, що в інтегрованій картці ПрАТ "Ер Лікід Єнакієве" обліковується залишок невідшкодованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий-червень та грудень 2014 року, в розмірі 58 194 439, 48 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків ПрАТ "Ер Лікід Єнакієве".

Однак позивач проти таких доводів заперечив, наголосивши на тому, що починаючи з лютого 2015 року були змінені форма та порядок подання платниками податків податкової декларації з ПДВ. Станом на 01.02.2015 у позивача обліковується непогашений залишок сум ПДВ в розмірі 75 199 462, 00 грн, що був заявлений до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015 року.

Так, зазначена сума невідшкодованого залишку була підтверджена за результатами планової податкової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за наслідками якої податковим органом складено Акт від 17.08.2016 року №250/26-15-14-01-01/37837486 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Ер Лікід Єнакієве», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014».

При цьому, як вже зазначалося, 26.06.2015 позивач подав податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року та частину зазначеного непогашеного залишку сум ПДВ в розмірі 8 959 801 грн відобразив в графі 5 таблиці 1 додатка 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року в якості суми, яка збільшує розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригуванні до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України.

Як зазначив позивач, а також підтверджується матеріалами справи, ним не подавалось жодних уточнюючих розрахунків, якими б зменшувалась сума бюджетного відшкодування, а щодо зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на суму 2 621 696, 00 грн позивач пояснив, що такі розбіжності виникли у 2014 році у зв`язку з помилкою, допущеною Єнакієвською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області при передачі даних щодо позивача до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, а саме Єнакієвською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було передано некоректне сальдо розрахунків з бюджетом з ПДВ, тобто занижено суму невідшкодованого ПДВ на суму 2 621 696, грн.

Вказані доводи підтверджуються листами від 31.07.2015 №214/7/05-11-20/229 та від 09.09.2015 №8348/10/05-09-15-02, від 15.10.2015 №49332/10/26-59-28-01-07.

На думку суду, таке зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ позивача відбулось не вини платника податків, а тому останній не може відповідати за такі дії, в результаті яких зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 2 621 696, 00 грн.

Так, у листі від 09.09.2015 №8348/10/05-09-15-02 Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області повідомило позивача про те, що сума ПДВ в розмірі 2 638 932 грн дійсно повинна обліковуватись як переплата в рахунок поточних платежів в ІК платника податку, однак, по причині технічного переоснащення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькй обласі у зв`язку з переміщенням в період проведення АТО, дані щодо залишків невідшкодованого ПДВ відобразились у ІК платника податку з помилками.

Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797-VIII, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку № 26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Також, у зв`язку з набранням чинності Порядком № 26, з 01.04.2017 втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 № 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі -уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 було передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

З 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Суд звертає увагу, що достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за звітні податкові періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, грудень 2014 року в сумі 66 236 431, 00, із урахуванням поданих позивачем уточнень, підтверджується рішенням Державної фіскальної служби від від 11.11.2016 №24316/6/99-99-11-02-01-15 та постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2017 по справі №826/18853/16, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017, яка набрала законної сили 07.11.2017, у зв`язку з чим така сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою.

В свою чергу, зворотнього відповідачем належними доказами не підтверджено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, Державна фіскальна служба України у своємі листі від 26.08.2015 №31730/7/99-99-19-03-02-17 "Про особливості перерахування зайво зарахованих коштів з електронного рахунку платника" вказала, що для відповідного перерахування зайво зарахованих коштів ДФС України надсилає Казначейству реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру Казначейство протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює перерахування зайво зарахованих коштів з електронного рахунку платника до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

Відповідно до пункту 211 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 569 (далі - Порядок № 569), заява про перерахування зайво зарахованих коштів з електронного рахунку до бюджету або на поточний рахунок такого платника податку подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість.

Для перерахування до бюджету/на поточний рахунок таких коштів платник податку повинен заповнити додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕА платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4)». При цьому в обов`язковому порядку у додатку (Д4) зазначаються відомості щодо суми коштів на електронному рахунку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету.

Така сума коштів включається ДФС України до відповідного реєстру, який направляється Казначейству. Казначейство на підставі отриманого реєстру не пізніше п`ятого робочого дня, після закінчення граничного строку для сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, перераховує такі кошти до бюджету або на поточний рахунок платника (залежно від напряму, вказаного платником у заяві).

Отже, на переконання суду, контролюючий орган мав внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, однак на неодноразові звернення позивача, відповідач фактично відмовився вчиняти такі дії.

Суд зазначає, що після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, контролюючий орган, повинен був внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Згідно п.п.19-1.1.9. п. 19-1.1. ст.19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи.

Відповідно до п.4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою KM України № 26 від 25.01.2017, орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі винидата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження; сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження; дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку; дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

відшкодування за січень - червень 2014 року, грудень 2014 року складає 58 194 439, 48 грн. бо на бюджетні Станом на час звернення з адміністративними позовами до суду та станом на момент розгляду даної справи, відомості щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо суми бюджетного відшкодування за звітні періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, грудень 2014 року у сумі 66 236 431, 00 грн, не відображені у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Отже, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () за звітні (податкові) періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року та грудень 2014 року в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня) та щодо cтягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» такої заборгованості із бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня).

З приводу позовних вимог в частині cтягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» пені, нарахованої на заборгованість із бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 26 340 686,10 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня нарівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету або не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідних даних, що передбачені Порядком Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою КМУ від 25.01.2017 року №26, та непогашення у зв`язку із цим заборгованості з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

З урахуванням вимог п.200.23 Податкового кодексу України, розрахунок пені здійснюється наступним чином :

Відповідно до 200.23 Податкового кодексу на заборгованість нараховується 120% облікової ставки НБУ на день виникнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, датою виникнення заборгованості є 23.11.2017, розмір облікової ставки НБУ на 23.11.2017 становить 13, 5%, що підтверджується інформацією із офіційного сайту НБУ (https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish).

Кількість днів прострочення - 896 днів (станом на 30.04.2020).

Отже, сума до відшкодування - 66 236 431, 00 грн; кількість днів прострочення - 896 днів; облікова ставка НБУ на дату виникнення пені - 13,5%; 120% облікової ставки Національного банку України - 13,5% * 120% = 16,2 %. Пеня = 66 236 431*16,2/100%/365*896=26 340 686, 10 грн.

За таких обставин, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду суттєво змінила існуючий підхід та своєю постановою від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 (далі -Постанова) відступила від усталеної практики ВСУ та запропонувала новий висновок, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття майно у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як майнові права, а отже, як майно (див. mutatis mutandis рішення у справі Бейелер проти Італії від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100).

За певних обставин легітимне очікування на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має легітимне очікування, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Інтерсплав проти України від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, суд дійшов висновку, що позивач має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям майно в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, що способи захисту, такі як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призводять до ефективного відновлення права платника податків, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у в місті Києві на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, якими останій обґрунтовує заявлені позовні вимоги, що, в свою чергу, свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ер Лікід Єнакієве» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () за звітні (податкові) періоди січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року та грудень 2014 року в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня);

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () заборгованість із бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 66 236 431,00 грн (шістдесят шість мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна гривня);

4. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Ер Лікід Єнакієве» () пеню, нараховану на заборгованість із бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 26 340 686,10 грн (двадцять шість мільйонів триста сорок тисяч шістсот вісімдесят шість гривень десять копійок).

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ер Лікід Єнакієве» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 146, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 23 122,00 грн (двадцять три тисячі сто двадцять дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.