Справа № 480/3318/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 р. Справа № 480/3318/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника відповідача - Домбровської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3318/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №96 від 11.02.2020 "Про відмову у переведенні садового будинку в жилий у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок", НОМЕР_1, м.Суми;

- зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради прийняти рішення про переведення судового будинку НОМЕР_1 , загальною площею 72,3 кв.м у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок" м. Суми, у жилий.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 року рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №96 позивачу було відмовлено у переведенні садового будинку НОМЕР_1 , загальною площею 72.3 кв.м, який є власністю позивача, та знаходиться у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок" м. Суми, у жилий. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки воно суперечить вимогам Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним і будівельним нормам у житлові будинки, який затверджено постановою КМУ №321 від 29.04.2015р., яким чітко визначено вичерпні підстави для прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок. Позивач звертає увагу суду на те, що ним було подано всі необхідні документи, з належними та достовірними відомостями, відповідно до яких визначено, що відповідний садовий будинок відповідає встановленим державним будівельним нормам.

Ухвалою суду від 03.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

25.06.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки регламентовано Порядком переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №321 (далі - Порядок).

Згідно з пункту 2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально. Підстави для відмови, передбачені пунктом 4 Порядку, не визначено як виключні.

При цьому, відповідач зазначає, що вказаним Порядком не врегульовано питання застосування норм земельного та містобудівного законодавства.

В той же час, закони України мають вищу юридичну силу в порівнянні з зазначеним нормативно-правовим актом.

Таким чином, при прийнятті рішень щодо переведення садових будинків у жилі, норми Порядку можуть бути застосовані виключно з урахуванням актів вищої юридичної сили, до яких, зокрема, відносяться закони України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про будівельні норми», Земельний кодекс України (далі - ЗК України).

Так, згідно за підпункту 7 пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

У відповідності до підпункту 9 пункту 1 частини першої статті 1 зазначеного Закону України план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. При цьому, відповідно до частини другої статті 18 план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно з Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, (далі - Зонінг) садовий будинок, що знаходиться у власності Позивача, розташований в р е к р е а ц і йн і й зоні о б ме ж е н о г о користування (Р-4), в межах санітарно-захисної зони підприємств ІУ-У класу шкідливості. Зазначене підтверджується відповідним викопіюванням з містобудівної документації (додається).

Так, згідно із Пояснювальною запискою до Зонінгу рекреаційні зони обмеженого користування Р-4 визначені для існуючих дач та колективних садів. Переважними видами використання є: садові ділянки; дачні ділянки; спортивні майданчики; малі архітектурні форми. Супутніми видами дозволеного використання є: адміністративні заклади; кафе, заклади харчування, торгівлі та сервісного обслуговування; споруди комунальної та інженерно-технічної інфраструктури, необхідні для обслуговування даної зони; відкриті автостоянки для легкових автомобілів; громадські вбиральні. Допустимими видами використання, які потребують спеціальних погоджень є : АЗС; СТО; великі автостоянки.

Отже, ні переважними видами використання, ні супутніми видами дозволеного використання, а ні допустимими видами використання н е п е р е д б а ч ен а можливість розташування у рекреаційні зоні Р-4 ж и т л о в о г о будинку.

Також, вказана зона відноситься до земель рекреаційного призначення.

З даного приводу зазначаємо, що відповідно до частини першої статті 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких виділяють землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.

У свою чергу, відносно кожної із зазначеної категорії земель, іншими положеннями ЗК України визначено порядок їх використання. Категорії земель України мають особливий правовий режим (частина друга статті 18 ЗК України).

Так, статтями 50, 51, 52 ЗК України регламентовано, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Земельні ділянки надані для дачного будівництва входять до складу земель рекреаційного призначення. При цьому, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Таким чином, на території садівничого товариства Сумської міської громадської організації «Трудовий відпочинок», в рекреаційній зоні обмеженого користування не може знаходитись жилий будинок.

Крім того, розміщення житлового будинку поруч з об`єктами нерухомості (садовими будинками, земельними ділянками), які використовуються для організації відпочинку населення та туризму, неодмінно впливатиме на права та інтереси власників таких об`єктів.

Окрім зазначеного, садовий будинок знаходиться в межах санітарно-захисної зони підприємств IV-V класу ш к ід л и в о с т і де не можна допускати розміщення нових: житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих (абзац перший частини четвертої глави 3 Зонінгу).

Відповідач, разом з тим, відмічає, що спеціалістами управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, під час підготовки оскаржуваного проекту рішення ВК СМР, було проаналізовано схему розміщення садівничого товариства Сумської міської громадської організації «Трудовий відпочинок», приймаючи до уваги відсутність детального плану території, та зроблено висновок про відсутнє приведення до нормативів садибної забудови транспортної та інженерної мережі, а також про невідповідність проїздів протипожежним вимогам.

Таким чином, на переконання відповідача, оскаржуване рішення в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства України.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення належного позивачу садового будинку у жилий, відповідач зазначає, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин. З урахуванням положення ч.2 ст.162 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Аналогічна правова позиція підтверджується численною судовою практикою, зокрема постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, якою встановлено, що з урахуванням положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідач звертає увагу на те, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Зазначена позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 05.03.2015 №К/800/35996/14; від 03.09.2014 №К/9991/62411/12 і в безлічі ухвал і постанов окружних та апеляційних адміністративних судів.

03.07.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с.48-50), у якому наводить спростування доводів, викладених у відзиві. Так, зокрема, позивач вказує, що ним отримано висновок про відповідність об`єкта державним будівельним нормам.

У судове засідання ні позивач, ні його представник не з`явились.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши обставини справи, наявні докази, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

20.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Сумської міської ради із заявою про переведення дачного (садового) будинку у жилий будинок, який знаходиться у Судовому товаристві "Трудовий відпочинок" під номером 14 (а.с.13). До заяви позивач додав: копію документа про право власності, письмову згоду співвласників на переведення будинку у жилий, звіт про проведення технічного огляду будинку.

Проте, рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №96 від 11.02.2020 "Про відмову у переведенні садового будинку у жилий у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок", НОМЕР_1, м. Суми" позивачу відмовлено у переведенні садового будинку у жилий у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок", НОМЕР_1, м. Суми у зв`язку з розміщенням в рекреаційній зоні обмеженого користування Р-4, в межах санітарно-захисної зони підприємств IV-V класу шкідливості (згідно з Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 №2180-МР), протиріччям земельному (статті 38, 39, 52 Земельного кодексу України) та містобудівному законодавству (ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій) (а.с.6).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки регламентовано Порядком переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 р. № 321 (далі - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Відповідно до п.4 Порядку за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні. Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі І (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку.

Однак, суд зазначає, що при прийнятті рішення щодо переведення садових будинків у жилі, застосування даного Порядку не звільняє від обов`язку дотримання інших нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини.

Згідно підпункту 7 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

У відповідності до підпункту 9 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

З матеріалів справи суд вбачає, що згідно з Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, даний садовий будинок розташований в рекреаційній зоні обмеженого користування (Р-4), що підтверджується відповідним викопіюванням з містобудівної документації (а.с. 45-54). Вказана зона відноситься до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких виділяють землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.

У свою чергу, відносно кожної із зазначеної категорії земель, іншими положеннями Земельного кодексу України визначено порядок їх використання. Категорії земель України мають особливий правовий режим (частина друга статті 18 Земельного кодексу України).

Так, статтями 50, 51, 52 Земельного кодексу України регламентовано, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Земельні ділянки надані для дачного будівництва входять до складу земель рекреаційного призначення. При цьому, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Суд зазначає, що діючою містобудівною документацією, зокрема згідно з Планом зонування території міста Суми, не передбачено можливість використання рекреаційних зон обмеженого користування для розміщення житлових будинків. Не передбачено це ні переважними видами забудови ділянок, ні супутніми переважними видами, ані допустимими видами забудови, які потребують спеціальних погоджень.

Разом з тим, за приписами ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування, а не на земельній ділянці в рекреаційній зоні.

Тобто, законодавством визначено, що розміщення житлової забудови можливе виключно на землях житлової та громадської забудови, а не на землі рекреаційного призначення.

Крім того, ст.1 Закону України «Про будівельні норми» будівельні норми - затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Так, планування і забудова територій населених пунктів на державному, регіональному та місцевому рівні здійснюється відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 № 104 (далі - ДБН Б.2.2-12:2019).

Пунктом 6.1.43 ДБН Б.2.2-12:2019 визначено, що території дачної та садової забудови призначаються для організації відпочинку громадян, ведення садівництва та городництва з будівництвом дачних, садових будинків для тимчасового або постійного проживання.

Згідно пункту 15.3.1. підрозділу 15.3 «Вимоги до проїздів для пожежних автомобілів» для пожежних автомобілів слід передбачати проїзди завширшки не менше ніж 3,5 м або смуги завширшки не менше ніж 6 м, які повинні бути розраховані на відповідні навантаження автомобіля. Наскрізні проїзди слід приймати завширшки (у світлі) не менше 3,5 м, заввишки - не менше 4,25 м (абзац другий пункту 15.3.4 ДБН Б.2.2-12:2019).

При переведенні існуючої дачної і садової забудови у райони садибної забудови має бути забезпечена відповідність показників соціальної, транспортної та інженерної інфраструктури нормативам садибної забудови в межах населених пунктів (пункт 6.1.49 ДБН Б.2.2-12:2019). А трасування доріг та проїздів ... слід приймати у відповідності з вимогами підрозділу «Садибна забудова» та розділу 15 «Протипожежні вимоги» (пункт 6.1.48 ДБН Б.2.2- 12:2019).

Крім цього, у відповідності до підпункту 9 пункту 1 частини першої статті 1 зазначеного Закону України план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. При цьому, відповідно до частини другої статті 18 план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Слід звернути увагу, що згідно з Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 №2180-МР (а.с.36), (далі - Зонінг) садовий будинок, що знаходиться у власності Позивача, розташований в рекреаційній зоні обмеженого користування (Р-4), в межах санітарно-захисної зони підприємств ІУ-У класу шкідливості. Зазначене підтверджується відповідним викопіюванням з містобудівної документації (додається).

Так, згідно із Пояснювальною запискою до Зонінгу рекреаційні зони обмеженого користування Р-4 визначені для існуючих дач та колективних садів. Переважними видами використання є: садові ділянки; дачні ділянки; спортивні майданчики; малі архітектурні форми. Супутніми видами дозволеного використання є: адміністративні заклади; кафе, заклади харчування, торгівлі та сервісного обслуговування; споруди комунальної та інженерно- технічної інфраструктури, необхідні для обслуговування даної зони; відкриті автостоянки для легкових автомобілів; громадські вбиральні. Допустимими видами використання, які потребують спеціальних погоджень є : АЗС; СТО; великі автостоянки (а.с.45-47).

Отже, ні переважними видами використання, ні супутніми видами дозволеного використання, а ні допустимими видами використання не передбачена можливість розташування у рекреаційні зоні Р-4 житлового будинку.

Також, вказана зона відноситься до земель рекреаційного призначення.

З даного приводу зазначаємо, що відповідно до частини першої статті 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких виділяють землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.

У свою чергу, відносно кожної із зазначеної категорії земель, іншими положеннями ЗК України визначено порядок їх використання. Категорії земель України мають особливий правовий режим (частина друга статті 18 ЗК України).

Так, статтями 50, 51, 52 ЗК України регламентовано, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Земельні ділянки надані для дачного будівництва входять до складу земель рекреаційного призначення. При цьому, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Таким чином, на території садівничого товариства Сумської міської громадської організації «Трудовий відпочинок», в рекреаційній зоні обмеженого користування не може знаходитись жилий будинок.

Крім того, розміщення житлового будинку поруч з об`єктами нерухомості (садовими будинками, земельними ділянками), які використовуються для організації відпочинку населення та туризму, неодмінно впливатиме на права та інтереси власників таких об`єктів.

Окрім зазначеного, садовий будинок знаходиться в межах санітарно-захисної зони підприємств IV-V класу шкідливості де не можна допускати розміщення нових: житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих (абзац перший частини четвертої глави 3 Зонінгу).

Отже, з матеріалів справи, наданих відповідачем та враховуючи відсутність детального плану території, встановлено неприведеність до нормативів садибної забудови вулично-інженерної мережі і інженерного обладнання у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації «Трудовий відпочинок», розташування садового будинку у рекреаційній зоні Р-4 обмеженого користування, в межах санітарно-захисної зони підприємств ІУ-У класу шкідливості.

Таким чином, суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято Виконавчим комітетом Сумської міської ради на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Щодо твердження позивача що ним отримано висновок про відповідність об`єкта державним будівельним нормам (а.с.15-16), суд зазначає.

Як вбачається зі звіту про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку, від 10.08.2016 (а.с.15-16) при огляді вищезазначеного будинку досліджувалося питання щодо виконання протипожежних вимог в частині дотримання протипожежних розривів, визначених ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», при цьому, висновки щодо дослідження питання стосовно відповідності об`єкта Плану зонування території міста Суми, забезпечення вулично-інженерною мережею і інженерним обладнанням, забезпечення послугами зв`язку і медичної допомоги, в зазначеному звіті відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність проавових підстав для скасування рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №96 від 11.02.2020 "Про відмову у переведенні садового будинку в жилий у садівничому товаристві Сумської міської громадської організації "Трудовий відпочинок", НОМЕР_1, м.Суми. Отже, вимоги позивача є безпідставними, неправомірними та, відповідно, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.09.2020 року.

Суддя О.М. Кунець