Справа № 520/9917/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 520/9917/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В.) по справі № 520/9917/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) щодо не нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року по теперішній час;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріальний відділ обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року по теперішній час;

- в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць - допустити негайне виконання рішення;

- зобов`язати відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 03.12.2019.

23.12.2019 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 520/9917/19, який пред`явлено позивачем до примусового виконання.

26.12.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано відповідачу 10 днів для виконання судового рішення з моменту отримання відповідної постанови (а.с. 67).

02.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду (а.с. 68).

Крім того, 03.01.2020 відповідач листом повідомив позивача, що рішення суду виконано в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць. Пенсію з 01.03.2016 по 31.10.2016 не сплачено. Недоотриману пенсію буде сплачено на підставі п. 15 постанови КМУ № 335.

20.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлені законодавством строки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в рамках виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 в порядку ст. 382 КАС України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачем рішення суду не виконано, будь-яка переписка з пенсійним органом результатів не дає, судом першої інстанції не надано оцінки діям пенсійного органу, та доводам заявника, а тому наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішень .

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 виконане відповідачем в добровільному порядку: здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у межах одного місяця. Доплата за рішення суду , яка виникла за період з 01.03.2016 до 31.10.2019 нарахована та буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №335 від 25.04.2018., що підтверджується випискою з підсистеми призначення та нарахування пенсії, а отже пенсійним органом не допущено протиправної бездільяності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю суд першої інстанції виходив із того, що питання щодо встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду. Крім того, суд зазначив, що оскільки фактично позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо виконання судового рішення не в повному обсязі, останній не позбавлений звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з ч.ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, необхідним є встановлення існування в спірних правовідносинах обставин, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18.

Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення судового контролю в рамках виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що значене питання є диспозитивним правом суду.

Водночас, колегія суддів зазначає, що рішення суду набрало законної сили 03.12.2019р., проте судом першої інстанції не з`ясовані обставини фактичного виконання рішення суду, не надано оцінки доводам заявника, не з`ясована позиція пенсійного органу та, відповідно, наявність чи відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, передбачених ст.382 КАС України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення, є передчасним.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності у заявника права звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України колегія суддів вважає такими, що не є підставою для відмови у встановлені судового контролю.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 382 КАС України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.

Оскільки рішення по суті спору ухвалено Харківським окружним адміністративним судом, тому виключено до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення, а отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 по справі № 520/9917/19, в зв`язку з чим в частині прийняття рішення про встановлення судового контролю апеляційним судом апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання щодо встановлення судового контролю, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року по справі № 520/9917/19 скасувати.

Справу № 520/9917/19 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 28.09.2020 року