Справа № 520/3965/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 вересня 2020 р. справа № 520/3965/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.17, ) про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) інфляційні втрати в розмірі 67536,00 грн. та три проценти річних в розмірі 16410,41 грн. за прострочення виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом по депозитному договору «до запитання» №351373 від 28.05.2015 року в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року в зазначеній справі відкрито спрощене провадження в порядку п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року задоволено клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року суд ухвалив перейти до розгляду справи №520/3965/2020 в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог п.4 ст.243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.05.15р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» був укладений Депозитний договір «до запитання» №351373, за умовами якого вкладник передає, а Банк приймає на умовах цього договору грошові кошти в сумі 135000,00 грн. на умовах видачі вкладу на першу вимогу вкладника без обмеження суми та строку дії вкладу. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.15р. №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.08.15р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». У зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 28.08.15р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» Фонд з 03.09.15р. розпочав виплату коштів вкладникам одного банку через установи банків-агентів Фонду, про що повідомлено на офіційному сайті Фонду. Постановою Верховного Суду від 08.08.19р. у справі №826/26217/15 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.17р. скасовано в частині скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.17р. про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» Пантіної Любові Олександрівни надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму вкладу за Депозитним договором «до запитання» від 28.05.15р. №351373. В цій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.17р. залишено без змін. Позивач вказав, що з 03.09.15р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів гарантованого відшкодування ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК». Таку виплату відповідач повинен був провести починаючи із зазначеної дати і відносно позивача. Тобто, між позивачем та відповідачем виникли позадоговірні зобов`язання. Однак, у визначений законом строк Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснив виплату ОСОБА_1 належних їй до виплати сум, а повернув позивачу суму вкладу у розмірі 134000,00 грн. лише 02.10.2019 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом позивача по Депозитному договору «до запитання» №351373 від 28.05.15 року в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», позивач має право па відшкодування йому, за період з 03.09.2015 року по 02.10.2019 року, 3 (трьох) процентів річних від суми невиплаченого вкладу в розмірі 16410,41 гри, та інфляційних втрат, розмір яких становите 67556,00 грн., з огляду на що просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що постановою Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 826/26217/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УПБ», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року в частині скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" Пантіної Любові Олександрівни надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Український Професійний Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму вкладу за Депозитним договором «до запитання» від 28 травня 2015 року №351373. На виконання зазначеного судового рішення Уповноваженою особою листом від 08.08.2019 р. №01-10/1872 було надано зміни до Переліку вкладників ПАТ «УПБ» стосовно Позивача та належної до відшкодування суми, вказані зміни були затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 2450 від 26.09.2019 року. Вказана сума отримана Позивачем у відділені банка-агента АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Представник відповідача зазначив, що Фондом гарантування вкладів не було допущено жодних протиправних дій чи бездіяльності, навпаки Фонд гарантування діяв в межах наданих законом повноважень, станом на момент відкриття провадження у справі позивачу відшкодовано гарантовану суму в повному обсязі. Представник відповідача вважає, що обов`язок щодо внесення змін стосовно збільшення розміру відшкодування вкладу ОСОБА_1 виник у ФГВФО 08.08.2019 року та виконаний 26.09.2019 року шляхом затвердження змін до Загального реєстру вкладників ПАТ«УПБ». Представник відповідача вказав, що право на отримання гарантованої суми за ст. 26 Закону не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України, вимоги Позивача про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шкоди є безпідставними, оскільки: 1) за своєю правовою природою невиплата гарантованої суми коштів - це не збитки та не шкода в розумінні статті 22 ЦК України, а тому вимога про стягнення з Фонду коштів на відшкодування шкоди є неправомірною, та не є належним способом захисту, крім того, гарантована сума відшкодування вже виплачена Позивачу; 2) Фонд гарантування не вчинював жодних дій/бездіяльності стосовно позивача, а тому у так званій «шкоді» вини Фонду не має; 3) як видно з наведеного, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між так званою «шкодою» та діями/бездіяльністю Фонду, що виключає відповідальність Фонду гарантування. З огляду на викладене, з адміністративним позовом не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позицію, викладену у адміністративному позові. Представник позивача зазначив, що спеціальність Закону №4452-УІ не позбавляє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від обов`язків по відшкодуванню гарантованої суми вкладу у встановлені Законом №4452-УІ терміни, а навпаки визначає терміни, суму та порядок гарантованого відшкодування банківського вкладу. Порушення норм Закону №4452-УІ Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тягне відповідальність згідно вимог чинного законодавства України.

Представник відповідача надав до суду заперечення, в яких підтримав позицію, викладену у відзиві на адміністративний позов. Представник відповідача зазначив, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Відповідно до пунктів 3, 5 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 28.05.2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» був укладений Депозитний договір «до запитання» №351373, за умовами якого вкладник передає, а Банк приймає на умовах цього договору грошові кошти в сумі 135000,00 грн. на умовах видачі вкладу на першу вимогу вкладника без обмеження суми та строку дії вкладу.

Згідно копії квитанції №351373 від 28.05.2015 року кошти в сумі 135000,00 грн. було зараховано на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_2 .

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2017 року по справі №826/26217/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» Пантіну Любов Олександрівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму вкладу за Депозитним договором «до запитання» №351373 від 28.05.15р. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму вкладу за Депозитним договором «до запитання» №351373 від 28.05.15р. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 року у справі №826/26217/15 апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2019 року у справі №826/26217/15 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року скасувати в частині скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" Пантіної Любові Олександрівни надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Український Професійний Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму вкладу за Депозитним договором «до запитання» від 28 травня 2015 року №351373. В цій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року залишено без змін.

В межах справи №826/26217/15 судами встановлено наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 року №348 «Про віднесення ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.05.2015 року №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», згідно з яким з 29.05.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК».

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Український професійний банк» запроваджено строком на 3 місяці з 29 травня 2015 року по 28 серпня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28 серпня 2015 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

З 31 серпня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делеговано всі повноваження ліквідатора провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіній Л.О. строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 30 серпня 2016 року включно.

У зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28 серпня 2015 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» Фонд з 03 вересня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку через установи банків-агентів Фонду, про що повідомлено на офіційному сайті Фонду.

Повідомленням про нікчемність правочинів №01-10/4087 від 27.08.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування повідомила позивача, що правочини, в т.ч. Депозитний договір «до запитання» №351373 від 28.05.15р. (операції з внесення 28.05.15р. грошових коштів на рахунок НОМЕР_2 ) є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Під час касаційного перегляду справи №826/26217/15, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.08.2019 року дійшов висновку, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "Український професійний банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому Уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Український професійний банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI. Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи для подання до Фонду додаткової інформації щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Український професійний банк" за рахунок Фонду.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного судового рішення по справі №826/26217/15, Уповноваженою особою листом від 08.08.2019 року №01-10/1872 було надано зміни до Переліку вкладників ПАТ «УПБ» стосовно позивача та належної до відшкодування суми, вказані зміни були затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування №2450 від 26.09.2019 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач повернув позивачу суму вкладу у розмірі 134000,00 грн. 02.10.2019 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк».

Вважаючи бездіяльність відповідача виплати компенсації за період з 03.09.2015 року по 02.10.2019 року у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання протиправною, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Правовідносини стосовно встановлення правових, фінансових та організаційних засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону № 4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною цієї ж статті закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення; рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.1 та 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно- правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Частиною 2 ст. 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження в установлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч.2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Отже Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання звернуті до Фонду, стосуються безпосередньо правомірності дій останнього пов`язаних з виплатою відшкодування за вкладами, відповідно також підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 13 березня 2019 року у справі № 636/99/17-ц, від 10 квітня 2019 р. у справі № 761/10730/8, від 13 листопада 2019 року у справі № 761/2987/18-ц та в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року по справі № 199/7551/17-ц.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спір у даній справі належить до юрисдикції адміністративного суду.

Будь-яких заперечень від сторін щодо підсудності вказаної справи Харківському окружному адміністративному суду не надходило.

Згідно із ч. 2 ст. 1 метою Закону № 4452-VI є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 4452-VI встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки встановлені договором або законом у разі порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наведеними правовими приписами встановлена фінансова відповідальність боржника за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до пунктів 3, 5 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

У пункті 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п.2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенні ліквідаційної маси.

Згідно з частиною 5 статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до пункту 4 листа Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом переваги надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Це є загальне правило у правозастосуванні.

Враховуючи викладене, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2001цс15.

Крім того, Верховний Суд в постановах від 08.02.2018 року у справі №308/3282/15-ц, від 14.02.2018 року у справах №761/20903/15-ц, №553/2630/15-ц вказав на неможливість стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що у період дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових санкцій, передбачених, зокрема ст. 625 ЦК України.

Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 року №348 «Про віднесення ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.05.2015 року №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», згідно з яким з 29.05.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК».

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28 серпня 2015 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно якого Фонд з 03 вересня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку через установи банків-агентів Фонду, про що повідомлено на офіційному сайті Фонду.

Відтак, в силу наведених правових приписів, підстави для нарахування фінансових санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, починаючи з 03.09.2015 року, відсутні.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох відсотків річних від несвоєчасно виплаченої суми, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Оскільки позивач згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 817/649/16 звільнена від сплати судового збору, судом не проводиться розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.17, ) про стягнення суми - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.09.2020 року.

Суддя Біленський О.О.