Справа № 640/10249/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Черпіцької Л.Т., суддів Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Вовк І.Р., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту також - відповідач), у якому просив суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком 1 - протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути його заяву від 11 жовтня 2018 року з урахуванням пільгового стажу, що підтверджується записами в трудовій книжці та підтверджуючими документами;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України призначати йому пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням всього наявного пільгового стажу на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією - 11 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Під час звернення до відповідача за призначенням пенсії позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 21 листопада 2018 року № 116579/03 позивачу відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 через відсутність на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку. Позивач вважає відмову відповідача протиправною.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладену в листі від 30 жовтня 2018 року №102060/03, у зарахуванні пільгового стажу до загального трудового стажу за періоди роботи: з 23 березня 1987 року по 24 червня 1992 року - на посадах: «горнорабочего под землей», «горнорабочего под землей очистного забоя», «машинистом подземних установок 2 разряда»; (5 років 3 місяці 1 день); з 07 січня 1993 року по 09 січня 1994 року - на посаді «горнорабочего под землей»; (6 місяців 2 дні); з 01 березня 1994 року по 30 вересня 1997 року - на посаді «горнорабочего под землей 3 разряда»; (3 роки 6 місяців 29 днів).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком від 11 жовтня 2018 року, з урахуванням висновків суду, які викладені у даному рішенні.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Записами в трудовій книжці позивача підтверджується стаж роботи: з 23 березня 1987 року по 24 червня 1992 року - на посадах: «горнорабочего под землей», «горнорабочего под землей очистного забоя», «машинистом подземних установок 2 разряда»; (5 років 3 місяці 1 день); з 07 січня 1993 року по 09 січня 1994 року - на посаді «горнорабочего под землей»; (6 місяців 2 дні); з 01 березня 1994 року по 30 вересня 1997 року - на посаді «горнорабочего под землей 3 разряда»; (3 роки 6 місяців 29 днів). Зазначені посади відносяться до Списку №1 виробництв, робіт,професій, посад, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи. Записами в трудовій книжці позивача підтверджується проведення атестації робочих місць, на яких він працював і які дають право на пільгову пенсію.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні пільгового стажу до загального трудового стажу позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалі справи, ОСОБА_1 11 жовтня 2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням від 22 жовтня 2018 року №45 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії.

Підставами відмови у призначенні пенсії відповідач вказав, що загальний трудовий стаж становить 21 рік 25 днів, а пільгові документи не відповідають вимогам чинного законодавства.

Листом від 30 жовтня 2018 року №102060/03 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення.

Проте, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, позивач отримав лист від 30 жовтня 2018 року лише у січні 2019 року.

У зв`язку з цим, позивач звернувся з заявою від 18 березня 2019 року про повторний розгляд заяви від 11 жовтня 2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 14 травня 2019 року №100714/03 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, наголосивши при цьому на тому, що у разі звернення за призначенням пенсії з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2019 року необхідний страховий стаж становить 22 роки.

Вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту Закон) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом 3 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Відповідно до абзацу 4 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 виповнилось 53 повні роки при необхідних - 50. Загальний трудовий стаж позивача становив 21 рік 25 днів з законодавчо встановленого, необхідного стажу - 22 роки.

За таких обставин пенсія за віком по Списку № 1 не могла бути призначена позивачу, про що зазначено у відмові Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (лист від 30.10.18. № 102060/03).

Апеляційний суд наголошує, що за такого правового регулювання при умові недостатності необхідного загального трудового стажу наявність спеціального стажу не створює правових наслідків, а тому відмова Управління у призначенні пільгової пенсії не може бути визнана протиправною.

Не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи, що підтверджуються записами в трудовій книжці, оскільки таке зарахування без дотримання умови про загальний стаж не призведе до зміни рішення Управління Пенсійного фонду.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про правомірність дій відповідача по не зарахуванню до пільгового стажу позивача періодів : з 23 березня 1987 року по 24 червня 1992 року ; з 07 січня 1993 року по 09 січня 1994 року; з 01 березня 1994 року по 30 вересня 1997 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637), також передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 цього Порядку (в редакції, чинній у спірний період) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках,коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Що стосується доводів відповідача про те, що довідка, видана на тимчасово окупованій території не може бути взята до уваги, то на думку колегії суддів такі є безпідставними, оскільки, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих «намібійських винятків» Міжнародного суду ООН.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в контексті обставин цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 (справа №175/4336/16-а), від 25.09.2018 (справа №242/65/17), від 11.07.2019 (справа №423/1156/17).

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується наступний стаж роботи:

- з 23 березня 1987 року по 24 червня 1992 року - на посадах: «горнорабочего под землей», «горнорабочего под землей очистного забоя», «машинистом подземних установок 2 разряда» (5 років 3 місяці 1 день);

- з 07 січня 1993 року по 09 січня 1994 року - на посаді «горнорабочего под землей» (6 місяців 2 дні);

- 01 березня 1994 року по 30 вересня 1997 року - на посаді «горнорабочего под землей 3 разряда» (3 роки 6 місяців 29 днів).

Дані періоди роботи на посадах, які віднесені до пільгових підтверджується довідками, наданими позивачем до заяви від 18 березня 2019 року.

Крім того, посади, які обіймав позивач, передбачені Списком №1.

Записом в трудовій книжці позивача підтверджується проведення атестації робочих місць (запис №13 від 19 травня 1997 року, яким підтверджено проведення атестації згідно вимог чинного законодавства).

У зв`язку з вищенаведеним, позивачем надано достатньо належних доказів в підтвердження факту проведення атестації посади, яку він обіймав, у зв`язку з чим до пільгового стажу підлягають зарахуванню наступні періоди роботи:

- з 23 березня 1987 року по 24 червня 1992 року - на посадах: «горнорабочего под землей», «горнорабочего под землей очистного забоя», «машинистом подземних установок 2 разряда»; (5 років 3 місяці 1 день);

- з 07 січня 1993 року по 09 січня 1994 року - на посаді «горнорабочего под землей»; (6 місяців 2 дні);

- 01 березня 1994 року по 30 вересня 1997 року - на посаді «горнорабочего под землей 3 разряда»; (3 роки 6 місяців 29 днів).

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

ОСОБА_1 просив у своєму позові визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1. Суд першої інстанції, скориставшись можливістю виходу за межі позовних вимог, визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, викладену в листі від 30 жовтня 2018 року № 102060/03 у зарахуванні пільгового стажу до загального трудового стажу за вказані вище періоди роботи.

Такий висновок окружного суду, на думку колегії, є законним та обґрунтованим.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 12 квітня 2018 року, суд вірно вважав ці вимоги позивача передчасними, у зв`язку з чим відмовив у їх задоволенні.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної ,інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює новее рішення у відповідній частині.

У відповідності до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині з підстав неповного зясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції , обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процессуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

2.Рішення Окружного адміністративного судум. Києва від 27 січня 2020 року скасувати в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 жовтня 2018 року щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, які викладені у даному рішенні.

3.Відмовити в задоволенні позову в цій частині.

4.В решті рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2020 року залишити - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: Я.Б.Глущенко
О.Є. Пилипенко