Справа № 752/18152/19
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/114/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 травня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції у Закарпатській області Рущака Ігоря Васильовича про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

встановив:

03.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до лейтенанта поліції першого батальйону другої роти УПП у Закарпатській області Рущака І.В.

04.09.2019 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

17.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що постановою серії ЕАВ № 1454954 від 25.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП складеною лейтенантом поліції першого батальйону другої роти УПП у Закарпатській області Рущаком І.В на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

З зазначеною постановою не згоден, оскільки вважає, що у його діях відсутні будь-які порушення. В той же час, поліцейський на його прохання надати докази скоєного адміністративного правопорушення, відповів відмовою з технічних причин. На вимогу поліцейського надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних ТЗ, надав лише посвідчення та свідоцтво, поліс надати відмовився, оскільки вважає таку вимогу безпідставною.

Просив скасувати постанову від 25.08.2019 року серії ЕАВ № 1454954 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Позивач ОСОБА_1 подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявленні позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач лейтенант поліції першого батальйону другої роти УПП у Закарпатській області Рущак І.В. у судовому засіданні відсутній, 27.11.2019 року судом отримано його відзив, відповідно до змісту якого заперечував проти задоволення заявленого адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначив, що постанову серії ЕАВ № 1454954, 25.08.2019 року відносно ОСОБА_1 винесено ним з дотриманням вимог чинного законодавства, а твердження позивача щодо відсутності у нього права вимагати пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних ТЗ не узгоджуються з нормами законодавства, посилався на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а.

11.12.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої, позивач наполягав на своїй позиції, зазначивши, що підтримує заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов.

З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути адміністративний позов за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та поданих сторонами заяв по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАВ № 1454954 від 25.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП складеною лейтенантом поліції першого батальйону другої роти УПП у Закарпатській області Рущаком І.В на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. (а.с. 8).

Відповідно до змісту зазначеної вище постанови, ОСОБА_1 25.08.2019 року о 19 год. 23 хв. на 717 КМ, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а також не мав полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що із зазначеною вище постановою не згоден.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду відзив, зазначивши, що постанову серії ЕАВ № 1454954, 25.08.2019 року відносно ОСОБА_1 винесено ним з дотриманням вимог чинного законодавства, а твердження позивача щодо відсутності у нього права вимагати пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних ТЗ не узгоджуються з нормами законодавства, посилався на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами; адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 245, 251, 280 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності; доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами; обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції.

Відповідно до ст. ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Аналіз положень частин 1-3 ст. 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: 1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. 3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина 2 ст. 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення ч. 4 ст. 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 р. ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно до ст. 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання відповідачем процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, доданий до адміністративного позову відеозапис також свідчить про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами зазначеного розгляду.

Вирішуючи спір, суд встановив визнання позивачем факту непред`явлення полісу внаслідок чого дійшов висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач у справі - лейтенант поліції першого батальйону другої роти УПП у Закарпатській області Рущак І.В. при винесенні 25.08.2019 року постанови серії ЕАВ № 1454954 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. діяв у межах своїх повноважень та у встановлений законом спосіб, з огляду на що суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого адміністративного позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», ст. ст. 5, 6, 8, 9, 10, 14, 73-77, 79, 168, 171, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції у Закарпатській області Рущака Ігоря Васильовича про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя К.Г. Плахотнюк