Справа № 640/24622/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року м. Київ № 640/24622/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 , призначити пенсію за віком у відповідності до його заяви від 01.10.2019 року, виплачувати призначену пенсію з 01.10.2019 року - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком у відповідності до його заяви від 01.10.2019 року з 01.10.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що після досягнення пенсійного віку для виходу на пенсію, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої надав вичерпний перелік документів, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Втім, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у призначенні вказаної пенсії, в обґрунтування чого зазначено, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву не надано.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додавши до неї наступні документи: довідку №84 від 25.05.2018 року видану Прилуцькою автошколою ДТСААФ. яка підтверджує те, що позивач працював водієм 3-го класу в період з 05.12.1979 року по 21.04.1980 року; довідку про перейменування підприємства №15 від 25.05.2018 року; довідку №37 від 05.06.2018 року видану БУ-1 ПрАТ «Укргазбуд». яка підтверджує те, що позивач працював водієм в автобазі №3 в період з 28.04.1980 року по 04.01.1982 року; довідку про ліквідацію підприємства №37/1 від 05.06.2018 року; архівну довідку №1449 від 25.06.2019 року, яка підтверджує те, що позивач працював бетонником 1 розряду (в подальшому 2 та 3 розрядів) в період з 25.11.1983 року по 07.06.1985 року; архівну довідку про заробіток №1450 від 25.06.2019 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати за період листопад 1983 по червень 1985 роки: архівну довідку про ліквідацію підприємства №1452 від 25.06.2019 року; архівну довідку про стаж роботи №ф-10 від 14.12.2017 року, яка підтверджує те. що позивач працював металлізаторщиком 2 розряду в період з 05.07.1985 року по 20.08.1986 року; архівну довідку про заробіток №ф-11 від 14.12.2017 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати за період липень 1985 по серпень 1986 роки; архівну довідку №ф-3 від 14.04.2010 року, яка підтверджує те. що позивач працював водієм 3 класу в автоколоні №2 в період з 08.09.1986 року по 02.08.1989 року; архівну довідку №3333 від 15.11.2017 року, яка підтверджує що позивач працював вантажником на базі ОРСа в період з 26.04.1990 року по 15.12.1990 року; архівну довідку про заробіток №3334 від 15.11.2017 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати в період з квітня 1990 року по грудень 1990 року; архівну довідку про перейменування/реорганізацію підприємства №3335 від 15.11.2017 року; архівну довідку про стаж роботи №ф-9 від 14.12.2017 року, яка підтверджує те. що позивач працював водієм 3 класу в автоколоні №1 в період з 20.08.1991 року по 12.03.1993 року; архівну довідку про заробіток №ф-8 від 14.12.2017 року яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати в період з серпня 1991 року по березень 1993 року.

В період з 06.03.2000 по 31.12.2003 року позивач був зареєстрований як підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується наданої відповідачеві довідкою. Довідка форми ОК-5, підтверджує набутий позивачем стаж в період з 01.10.2005 року по 30.06.2007 року та з 01.01.2013 року по 01.10.2019 року. Період стажу з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року підтверджується звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.10.2019 року №265928/03 у призначенні пенсії позивачу відмовлено, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (26 років). До страхового стажу відповідачем не враховано періоди роботи з 25.11.1983 року по 07.06.1985 року, з 05.07.1985 року по 20.08.1986 рік та з 26.04.1990 року по 15.12.1990 року, у зв`язку з тим, що довідки №1449 від 25.06.2019 року та №3333 від 15.11.2017 року видані Архівним сектором адміністрації міста Армянськ, №ф-10 та №ф-9 від 14.12.2017 року видані Адміністрацією міста Красноперекопська, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змі) (далі також - Закон №1058).

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються правомірності відмови органу Пенсійного фонду України у призначенні особі пенсії за віком. Спірним є страховий стаж позивача, який дає право на таку пенсію.

Згідно частини першої «статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також - Закон №1058) (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - не менше 26 років.

Як встановлено судом з наявної у справі копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час звернення із заявою від 01.10.2019 року №265928/03 позивач досяг 60 років, тому згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058 має право на пенсію за віком у випадку наявності відповідного страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон №1788) (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 3 частиною першою статті 24 Закону №1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу (періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок).

Згідно із статтею 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі також - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно пункту першого Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Окрім того, право позивача на призначення пенсії за віком підтверджується наданими відповідачу та суду документами, наявними в матеріалах справах, а саме: Довідка №84 від 25.05.2018 року виданої Прилуцькою автошколою ДТСААФ. яка підтверджує те, що позивач працював водієм 3-го класу в період з 05.12.1979 року по 21.04.1980 року; Довідка про перейменування підприємства №15 від 25.05.2018 року; Довідка №37 від 05.06.2018 року видану БУ-1 ПрАТ «Укргазбуд». яка підтверджує те, що позивач працював водієм в автобазі №3 в період з 28.04.1980 року по 04.01.1982 року; Довідка про ліквідацію підприємства №37/1 від 05.06.2018 року; Архівна довідка №1449 від 25.06.2019 року, яка підтверджує те, що позивач працював бетонником 1 розряду (в подальшому 2 та 3 розрядів) в період з 25.11.1983 року по 07.06.1985 року; Архівна довідка про заробіток №1450 від 25.06.2019 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати за період листопад 1983 по червень 1985 роки; Архівна довідка про ліквідацію підприємства №1452 від 25.06.2019 року; Архівна довідка про стаж роботи №ф-10 від 14.12.2017 року, яка підтверджує те. що позивач працював металлізаторщиком 2 розряду в період з 05.07.1985 року по 20.08.1986 року; Архівна довідка про заробіток №ф-11 від 14.12.2017 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати за період липень 1985 по серпень 1986 роки; Архівна довідка №ф-3 від 14.04.2010 року, яка підтверджує те. що позивач працював водієм 3 класу в автоколоні №2 в період з 08.09.1986 року по 02.08.1989 року; Архівна довідка №3333 від 15.11.2017 року, яка підтверджує що позивач працював вантажником на базі ОРСа в період з 26.04.1990 року по 15.12.1990 року; Архівна довідка про заробіток №3334 від 15.11.2017 року, яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати в період з квітня 1990 року по грудень 1990 року; Архівна довідка про перейменування/реорганізацію підприємства №3335 від 15.11.2017 року; Архівна довідка про стаж роботи №ф-9 від 14.12.2017 року, яка підтверджує те. що позивач працював водієм 3 класу в автоколоні №1 в період з 20.08.1991 року по 12.03.1993 року; Архівна довідка про заробіток №ф-8 від 14.12.2017 року яка підтверджує отримані позивачем заробітні плати в період з серпня 1991 року по березень 1993 року. В період з 06.03.2000 по 31.12.2003 року позивач був зареєстрований як підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується наданої відповідачеві довідкою. Також, Довідка форми ОК-5, підтверджує набутий позивачем стаж в період з 01.10.2005 року по 30.06.2007 року та з 01.01.2013 року по 01.10.2019 року. Період стажу з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року підтверджується звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.

Отже, загальний стаж роботи позивача відповідно до наданих відповідачу і суду документів становить 26 років 1 місяць 11 днів, що дає право позивачу на пенсію за віком згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058.

Як слідує з листа від 31.10.2019 року №265928/03 відповідачем не враховано до стажу позивача періоди роботи з 25.11.1983 року по 07.06.1985 року, з 05.07.1985 року по 20.08.1986 рік та з 26.04.1990 року по 15.12.1990 року, у зв`язку з тим, що довідки №1449 від 25.06.2019 року та №3333 від 15.11.2017 року видані Архівним сектором адміністрації міста Армянськ, №ф-10 та №ф-9 від 14.12.2017 року видані Адміністрацією міста Красноперекопська.

Такі твердження відповідача суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.

У відповідача відсутні будь-які відомості, що орган у вищевказаних довідках є органом, який створений у порядку не передбаченому Законом.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008 року, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №0.0..1, наявної в матеріалах справи, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. що підлягає стягненню на користь останнього.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 , призначити пенсію за віком у відповідності до його заяви від 01.10.2019 року, виплачувати призначену пенсію з 01.10.2019 року - неправомірними

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком у відповідності до його заяви від 01.10.2019 року з 01.10.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 (сорок) копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне рішення складено 25.09.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна