Справа № 308/9801/20
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9801/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

представника позивача Балог О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Абдель Гані Міран,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Сомалі, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Сомалі, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач об 11 год. 15 хв. 23 вересня 2020 року в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб встановленим порядком був переданий на територію України з Словацької Республіки, який о 21 год. 15 хв. 18 вересня 2020 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки на околиці н.п. Крачава в районі № 235-236 прикордонних знаків, 2000 м від словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, у складі групи осіб. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Позивач зазначає, що відповідач затримується повторно, а саме 15 листопада 2019 року в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно-представницької зустрічі був переданий на територію України з Угорської Республіки, який 15 листопада 2019 року незаконно, поза межами пункту пропуску, в районі 363 п/зн перетнув державний кордон з України в Угорську Республіку, у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Угорської Республіки. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2019 року у справі 308/13041/19 відповідач був поміщений до Миколаївського ПТПІ ДМС України. На підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 року відповідача було звільнено з Миколаївського ПТПІ ДМС України.

Як зауважує позивач, відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, а також після звільнення з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, мав можливість легалізувати себе на території України, вдруге обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. Встановлено, що відповідач немає жодних документів, що посвідчують особу, підтверджує законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи викладене, за твердженням позивача, встановлені наступні обставини справи, зокрема: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, що виразилося у незаконному перетинанні державного кордону з України в Словацьку Республіку, потрапив на територію України нелегальним шляхом, втратив будь-які законні підстави перебувати на території України, відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та надають право перетинати державний кордон. Також позивач зазначає, що між Україною та Народною Республікою Сомалі угоду про реадмісію осіб не укладено. Акредитованого представництва та консульські установи на території України відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, позивач просить затримати громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні просив залишити його на території України.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Сомалі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , об 11 год. 15 хв., в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком було передано на територію України з Словацької Республіки, який 18 вересня 2020 року, о 21 год. 15 хв., був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки на околиці н.п. Крачава в районі № 235-236 прикордонних знаків, 2000 м від словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, у складі групи осіб.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 23.09.2020 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.09.2020 року, актом про приймання-передавання особи від 23.09.2020 року, а саме відповідача.

Матеріалами справи також встановлено, що відповідач 15 листопада 2019 року, о 23 год. 20 хв., в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно-представницької зустрічі був переданий на територію України з Угорської Республіки, як такий, що незаконно перетнув державний кордон з України в Угорську Республіку у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Угорської Республіки. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні.

18 листопада 2019 року Ужгородським міськрайонним судом відносно відповідача було прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України. Рішення набрало законної сили 05 грудня 2019 року.

11 грудня 2019 року відповідач був поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб, які незаконно перебувають в Україні ДМС України

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року було задоволено позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_3 про продовження строку затримання. Продовжено строк затримання громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поміщеному до ДУ «Миколаївській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців, тобто до 15 листопада 2020 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_3 про продовження строку затримання відмовити.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Виходячи з вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 року № 1, положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

З контекстного аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у відповідача відсутній належний паспортний документ для виїзду з території України, на підставі якого він може вибути з території України, він не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, доказів протилежно не представлено, при тому повторно порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та фактично незаконно перебуває на території України.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню повністю і відповідача слід затримати з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк до шести місяців.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Затримати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Сомалі, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк до шести місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуюча А.І. Сарай