Справа № 640/22502/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Київ № 640/22502/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Чемпіон" (вул. Гната Юри, 9, к. 414, м. Київ, 03148, )

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ, 03151, )

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Чемпіон" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 31.07.2019 року №1583.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що наказ ГУ ДФС у Київській області №1583 від 31.07.2019 року про проведення фактичних перевірок являється протиправним, оскільки в наказі відсутні конкретні підстави для проведення фактичної перевірки позивача, що визначені п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України з посиланням на відповідні докази.

Також вважає, що відповідно до суб`єкта господарювання ТОВ «Сервіс-Чемпіон» вже проводилася з 26.07.2019 року фактична перевірка з аналогічних підстав згідно наказу №9412 від 05.07.2019 року та наказу №11729 від 21.08.2019, а також те, що чинним законодавством не передбачено прав контролюючого органу проводити повторну фактичну перевірку з тих самих підстав, з яких перевірка була проведена і порушень не встановлено.

Тому на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для прийняття осаржуваного наказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з доводами позивача та зазначає, що дії податкового орргану при оформлені та складанні наказу від 31.07.2019 року №1583 , а також при проведенні фактичної перевірки правомірні та здійснені у межах та у спосіб передбачений Податковим кодексом України.

Також, відповідач вказує на те, що позивач фактично допустивши посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, про що свідчить акт фактичної перевірки №1491/1036/14/33944030 від 14.08.2019, тим самим втратив своє право на оскарження наказу про проведення перевірки, скасування якого за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки права позивача можуть порушити лише наслідки проведення такої перевірки та винесені за її наслідками відповідні рішення.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій не погоджується з твердженням відповідача та зазначає, що у оспорюваному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач має ліцензію від 04.07.2019 року №1900370 на право роздрібної тооргівлі у Київській області, Згурівський район, смт. Згурівка, вул. Незалежності, 131, АЗС. Термін дії вказаної ліцензії з 05.07.2019 року до 05.07.2024 року.

Відповідно до даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій та проаналізувавши наявну інформацію з наявних баз даних ДФС, відповідачем встановлено, що на АЗС за адресою: Київська область, Згурівський район, смт. Згурівка, вул. Незалежності, 131, ТОВ «Сервіс Чемпіон» 01.07.2019 року здійснювалась реалізація пального без наявності ліцензії.

На підтвердження вищевказаного факту перевіряючими був наданий представнику ТОВ «Сервіс Чемпіон» витяг Системи обліку даних реєстраторів розрахунковиї операцій, що є додатком до акту фактичної перевірки, що не заперчується і не спростовується позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі- ПКУ) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування людарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Відповідно до положень п.80.1 ст. 80 фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з п.п.80.2.2, п. 80.2. ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливість порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявності яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Судом встановлено, що 31.07.2019 року контролюючим органом був прийнятий наказ №1583 про проведення фактичних перевірок на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України у серпні 2019 року суб`єктів господарювання згідно з додатком до наказу.

Як вбачається, у витягу з додатку до наказу ГУ ДФС у Київській області від 31.07.2019 №1583 зазначені:

-найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у Київській області; адреса об`єкту перевірки: Київська області, Згурівський р-н, смт. Згурівка, вул. Незалежності, буд 131; мета перевірки; вид перевірки;

-підстава для проведення перевірки - п.п.80.2.2. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України;

-найменування та реквізити суб`єкта господарювання - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Чемпіон»;

-тривалість перевірки - 10 діб;

-період діяльності, який буде перевірятися - згідно з ст.102 Податкового кодексу України.

Наказ ГУ ДФС у Київській області від 31.07.2019 №1583 підписаний заступником начальника Р. Гришком та на наказі наявна печатка контролюючого органу.

Суд зазначає, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно відповідно до Кодексу та інших законів України, інших нормативних актів; не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи (п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Оскільки інформація у додатку до наказу ГУ ДФС у Київській області від 31.07.2019 №1583 належить до Переліку відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС (має ідентифікаційні ознаки суб`єктів господарювання), робиться витяг із зазначеного додатку окремо на кожний об`єкт перевірки (суб`єкт господарювання), що було здійснено контролюючим органом.

На підставі вищевказаного наказу та направлень на перевірку від 31.07.2019 року № 2993, № 2994 ГДРІ ОСОБА_1 та ГДРІ ОСОБА_2 , здійснено вихід на перевірку за адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «Сервіс Чемпіон»: Київська області, Згурівський р-н, смт. Згурівка, вул. Незалежності, буд 131.

Пунктом 81.1 статті 81 Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як встановлено судом та не зперечується і не спростовується позивачем, направлення на перевірку від 14.08.2019 року №2993 і №2994 та службове посвідчення пред`явлено представнику ТОВ «Сервіс Чемпіон» начальнику АЗС Скрипнику О.С. та вручено копію наказу від 31.07.2019 № 1583, про що свідчить підпис вищевказаної особи у направленнях на перевірку.

Главою 8 розділу II Податкового кодексу України встановлені правила щодо призначення та проведення перевірок, які також є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється органами державної фіскальної служби в процесі адміністрування податків і зборів.

З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення.

Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах, що свідчить про можливість оскарження наказів в адміністративному суді відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (Ухвала ВАСУ від 09.07.2014р. №К/800/19335/13.)

При цьому ВАСУ виходить з того, що оцінка правомірності наказу на проведення податкової перевірки повинна надаватися із урахуванням достатності змісту наказу для висновків про підставу проведення відповідної перевірки.

Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки (Ухвала ВАСУ від 09.07.2014 p. № К/800/19335/13).

Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують наслідки проведення відповідної перевірки.

Судом встановлено, що допуск контролюючих органів до фактичної перевірки на адресу об`єкта, перевірка якого продиться, а саме: Київська області, Згурівський р-н, смт. Згурівка, вул. Незалежності, буд 131 відбувся, про що свідчить акт фактичної перевірки №1491/1036/14/33944030 від 14.08.2019.

Разом з тим суд зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, допустивши фактично посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, позивач тим самим втратив своє право на оскарження наказу про проведення перевірки, скасування якого за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав товариства, оскільки права останнього можуть порушити лише наслідки проведення такої перевірки та винесені за її наслідками відповідні рішення.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, позиція якого викладена, в тому числі, в постановах від 26.02.2019 по справі №820/9191/13-а, від 24.01.2019 по справі №826/13963/16, від 30.11.2018 по справі №808/1641/15, в яких зазначено, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд не приймає до уваги посилання позивача стосовно того, що віповідно до субєкта господарювання ТОВ «Сервіс-Чемпіон» вже проводилася фактична перевірка з аналогічних підстав, а також те, що чинним законодвавством не передбачено прав контролюючого органу проводити повторну фактичну перевірку з тих самих підстав, з яких вона вже була проведена і порушень не встановлено, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується і не спростовується позивачем, що накази контролюючого органу №9183 від 02.07.2019 року, №9412 від 05.07.2019, №11729 від 21.08.2019 року передбачають проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання за адресою об`єкту перевірки: АДРЕСА_1 , а не адресу об`єкту перевірки: Київська область, Згурівський р-н, смт. Згурівка, вул. Незалежності, буд 131 як вказано у оспорюваному наказі.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що твердження позивача щодо повторного здійснення фактичної перевірки є хибним та безпідставним.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частин 1, 2, 4 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Чемпіон" (вул. Гната Юри, 9, к. 414, м. Київ, 03148, ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська