Справа № 520/8892/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 вересня 2020 року № 520/8892/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (майдан Свободи,буд.5, Держпром,6 під, 7 пов. к. 42,м. Харків,61022) про скасування розрахунку та припису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №038506 від 18.02.2020 року на суму 511,92 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області;

-скасувати припис Управління Укртрансбезпеки в Харківській області №0204073 від 31.03.2020 року про усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №038506 від 18.02.2020 року на суму 511,92 євро та припис №0204073 від 31.03.2020 року прийняті безпідставно, відтак підлягають скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову.

Встановлено строк позивачу для подання до суду відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання ним відзиву.

Встановлено строк відповідачу для подання до суду заперечення на відповідь позивача протягом трьох днів з дня отримання відповіді позивача на відзив.

Відповідач надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити. Також вказав, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Також сторонами надані відповідь на відзив та заперечення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про закриття провадження в частині позовних вимог у справі №520/8892/2020 - задоволено.

Провадження у справі №520/8892/2020 в частині позовних вимог про скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 038506 від 18.02.2020 закрито.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, на підставі Графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області в період з 17.02.2018 по 23.02.2020 та відповідно до направлення на рейдову перевірку № 007119 від 17.02.2020, на 673 км + 100 м а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 був зупинений транспортний засіб марки MAN модель TGA 26.390 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який використовуються позивачем на підставі договору № 35-66 про оренду транспортного засобу від 06.11.2017 року.

За результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу (чек №08060 від 18.02.2020) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області встановлено, що навантаження на здвоєну ось складає 21,05 тонна при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 16 тонн. Враховуючи, що законодавчо встановлена похибка становить 2 %, то транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при навантаженні на здвоєну ось - 16,32 тонн.

За кермом транспортного засобу під час перевірки знаходився водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки встановлено, що водій здійснював перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень понад 20% на здвоєну вісь, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

Так згідно ТТН №РТ-0000104 від 18.02.2020 пунктом навантаження зазначено - с. Новолуганське, Бахмутський р-н, Донецька область, пунктом розвантаження - с. Докучаєвське, Харківський р-н. Згідно даних інтернет ресурсу della.com.ua відстань від с. Новолуганське Бахмутського р-ну Донецької області до с. Докучаєвське Харківського р-ну Харківської області складає 237 км.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області складено довідку № 0022071 про результати здійснення габаритно- вагового контролю від 18.02.2020 та акт № 038506 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.02.2020.

Водій зі змістом акту № 202379 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.02.2020 ознайомлений, про що поставив свій підпис та надав письмові пояснення: «з актом ознайомлений, перевозив вантаж з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь більше ніж 20%».

Враховуючи, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт №202379 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.02.2020 разом із супровідним листом № 9184/23/18-20 від 06.03.2020 направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Повідомленням №25841/37-1/24-20 від 20.03.2020, направленим поштою відповідно до списку №3592 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку № 22 AT«УКРПОШТА», позивача викликано на 31.03.2020.

Повідомлення отримано позивачем 24.03.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

На розгляді справи щодо акту №202379 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.02.2020 була присутня представник позивача Попова В.В., яка надала свої пояснення та заперечення на акт № 202379 від 18.02.2020.

За результатами розгляду справи винесено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт АХ № 0204073 від 31.03.2020.

Відповідно до абз. 3 п. 31 Порядку № 1567 припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт АХ № 0204073 від 31.03.2020 видано уповноваженій особі позивача під розписку у відповідній графі.

Дії працівників Укртрансбезпеки позивачем оскаржені до Державної служби України з безпеки на транспорті та 10.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 направлена скарга з вимогою скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №038506 від 18.02.2020 року на суму 511,92 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області та скасувати припис Управління Укртрансбезпеки в Харківській області №0204073 від 31.03.2020 року про усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами розгляду скарги на адресу ФОП ОСОБА_3 з порушенням терміну розгляду скарг, Державною службою України з безпеки на транспорті була надана відповідь №4429/03/15-20 від 04.06.2020, в якій зазначено, що порядок скасування розрахунку та припису не передбачений автотранспортним законодавством.

Не погоджуючись з вказаним, зокрема, приписом позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Законом України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III), Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (далі - Постанова №198), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила №1306), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

Частиною другою статті 29 Закону №3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною сьомою статті 6 Закону №2344-IІІ передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що Управлінню Укртрансбезпеки в Донецькій області надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до вимог статті 33 Закону №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу частиною четвертою статті 48 Закону №2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до вимог абзацу 1 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок, затверджений спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207 (далі Порядок №1007/1207).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Пункти 5 6 даного Порядку визначають повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Пунктами 16, 18 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, відповідно до вимог пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності через центри надання адміністративних послуг. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Із наведеного випливає, що дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.

Як зазначено вище, за результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу (чек №08060 від 18.02.2020) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області встановлено, що навантаження на здвоєну ось складає 21,05 тонна при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 16 тонн.

Враховуючи, що законодавчо встановлена похибка становить 2 %, то транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при навантаженні на здвоєну ось - 16,32 тонн.

Стосовно посилання позивача на інформацію в ТТН, а саме щодо ваги транспортного засобу, який перевозив живих свиней, що складає 21 тонну, суд зазначає наступне.

В наданій до суду сторонами товарно-транспортній накладні № РТ-0000104 від 18.02.2020 відсутня інформація, на яку посилається представник позивача.

Натомість в ТТН міститься інформацію щодо ваги брутто, яка складає 1 1735 кг.

Відповідно до загальновідомої інформації: вага нетто - маса товару без упакування, тари і тому подібного; вага брутто - маса товару з упаковкою.

З огляду на зазначене, маса брутто транспортного засобу, який перевірявся, (відповідно до ТТН № РТ-0000104 від 18.02.2020 складає 11735 кг) складається з маси пустого транспортного засобу, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію складає 9200 кг, та фактичної маси свиней (нетто), яка в ТТН не зазначена.

Підсумовуючи вищезазначене, товарно-транспортна накладна № РТ-0000104 від 18.02.2020 взагалі не містить інформації, на яку представник позивача посилається у відповіді на відзив, та містить недостовірні дані щодо ваги брутто транспортного засобу, що в свою чергу і стало підставою для проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача.

Згідно з пунктом 6.4. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, при навантаженні вантажу здійснюється його зважування або рахування місць (чи штук).

Позивачем не надано жодного підтверджуючого документу стосовно проведення зважування вантажу (свиней живих) під час завантаження, а в разі якщо таке зважування проводилось, не надано документів, які б підтверджували факт відповідності вагового обладнання нормам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Окрім зазначеного, представник позивача ставить під сумнів факт зважування транспортного засобу саме на вагах пересувних автомобільних типу CHEKLODE FREEWEIGH заводський № 008216, у зв`язку з тим, що жоден документ не містить посилання на це вагове обладнання.

Форма акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, встановлена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим спільним Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.10.2013.

Форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлена Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013.

Визначені вищезазначеними нормами форми актів та довідки не передбачають внесення до складених документів посилання на вагове обладнання, яким здійснювавсь точний габаритно-ваговий контроль.

Поряд з цим, впевнитись у тому, на яких саме вагах проводилось зважування, міг безпосередньо водій, якій перебував на місці перевірки та якому співробітниками Укртрансбезпеки надавались для ознайомлення оригінали документів на вагове обладнання.

Щодо методики зважування, на яку посилається представник позивача.

У відповіді на відзив, як і в позовній заяві позивач зазначає, що відсутня відповідна методика зважування транспортних засобів з вантажем, що змінює розподіл навантаження на осі.

При цьому позивач посилається на Методику виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка розроблена Харківським національним автомобільно- дорожнім університетом та затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України.

Зазначена методика не є нормативно- правовим актом, у зв`язку з чим співробітники Укртрансбезпеки відповідно до ст. 19 Конституції України не повинні використовувати її в своїй роботі.

Правову позицію стосовно відсутності потреби в використанні відповідної методики співробітниками Укртрансбезпеки виклав Верховний суд України в Постанові від 02.08.2018 по справі №820/1420/17, де зазначено: «оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.».

Відносно тимчасового затримання транспортного засобу, суд вказує, що відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення повноваженнями щодо затримання транспортного засобу в порядку ст. 265 КУпАП наділені виключно органи Національної поліції України.

Посадові особи Укртрансбезпеки згідно статті 19 Конституції України повинні діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями на тимчасове затримання транспортних засобів в порядку ст. 265 КУпАП, а відповідно до приписів статті 19 Конституції України, діяли в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В пункті габаритно-вагового контролю в Донецькій області на 673 км + 100 м а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський» 18.02.2020 використовувалась вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGH заводський № 008216, які введено в експлуатацію 21.11.2007 року та пройшли повірку 14.05.2019 року, про що уповноваженими органами відповідно відповідні документи.

Стосовно посилання позивача щодо специфіки вантажу, що перевозився, а саме: свиней, суд зазначає наступне.

Так, позивач вважає, що живий вантаж (свині) під час руху транспортного засобу змінює навантаження на осі, що унеможливлює встановлення достовірного та точного показання навантаження на кожну з осей транспортного засобу.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 встановлено вимоги щодо безпеки перевезень вантажів, в тому числі і тварин.

Відповідно до п. 12.5. Правил № 363 встановлено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Окрім зазначеного, за приписами абзацу 4 п. 19.5.7. Правил № 363 молодняк великої рогатої худоби та інших тварин, а також вівці, кози, свині можуть перевозитись без прив`язування, але в такій кількості, щоб усі тварини могли лежати в кузові автомобіля; при цьому вантажовідправник повинен обладнати кузов перегородками, щоб не допустити скупчення тварин на підйомах, спусках, при гальмуванні тощо.

З огляду на зазначене, законодавством чітко встановлена вимога щодо належного розміщення та кріплення вантажу (в тому числі і живих свиней), який не повинен зміщуватись під час руху та зазначаються способи їх кріплення та фіксації та такий обов`язок покладено саме на перевізника.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин справи, суд повно, всебічно дослідивши обставини справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241 - 247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (майдан Свободи,буд.5, Держпром,6 під, 7 пов. к. 42,м. Харків,61022) про скасування припису-залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.