Справа № 440/3562/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3562/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Полтавської області (надалі також - відповідач) про визнання бездіяльності щодо неприйняття постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 від 15.01.2019 по кримінальному провадженню № 000311 протиправною та зобов`язання прийняти постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 від 15.01.2019 по кримінальному провадженню № 000311 відповідно до статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000311 від 13.09.2016 та 19.10.2018 процесуальним керівником - заступником начальника відділу прокуратури Полтавської області Москаленко Д.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивач звернувся до прокуратури Полтавської області з метою відшкодування матеріальної шкоди, проте на момент звернення до суду звернення позивача до прокуратури Полтавської області не розглянуто.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду копії позовної заяви з доданими до неї документами в примірнику для відповідача.

24.07.2020 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху до суду надійшли документи, якими позивач усунув недоліки позовної заяви /а.с. 91/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду, відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду. Разом з тим відповідач зазначив, що з 20.11.2019 органи прокуратури України втратили повноваження із здійснення досудового розслідування, а тому не є визначеним у Положенні органом слідства, який має повноваження по винесенню постанови про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди /а.с. 99-102/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 заяву Прокуратури Полтавської області про залишення без розгляду позовної заяви залишено без задоволення.

14.09.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що право на відшкодування матеріальної шкоди виникло у зв`язку з винесенням постанови про закриття кримінального провадження прокурором Прокуратури Полтавської області, тому саме на прокуратуру покладено обов`язок щодо винесення постанови про відшкодування матеріальної шкоди, а не на орган, що здійснював досудове розслідування /а.с.115-118/.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

21 листопада 2016 року слідчий в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області молодший радник юстиції Черніченко Б.В. за погодженням прокурора відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції Пранова С.В. у рамках кримінального провадження № 0000311 від 13.09.2016 повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України /а.с. 14- 19/.

19 жовтня 2018 року заступником начальника відділу прокуратури Полтавської області радником юстиції Москаленко Д.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000311 від 13.09.2016 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 368 КК України на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримання /а.с. 20-35/.

Листом прокуратури Полтавської області № 05/1-1324-17 від 25.01.2019 розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди, завданої правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні та повідомлено, що оскільки повідомлення про підозру та відсторонення від посади у кримінальному провадженні здійснювалося не прокуратурою Полтавської області, позивач має право звернутися для визначення розміру шкоди до органу, який приймав вказані рішення /а.с. 51/.

Згідно супровідного листа прокуратури Запорізької області № 17/2-2629-18 від 28.01.2019 звернення ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди та з інших питань направлено за належністю до прокуратури Полтавської області /а.с. 52/.

Листом прокуратури Полтавської області № 05/2-1342-17 від 12.02.2019 прокуратурою області розглянуто дублікат звернення ОСОБА_1 від 15.01.2019, який надійшов з прокуратури Запорізької області, та повідомлено, що за основним зверненням із зазначених питань ОСОБА_1 вже надано відповідь 25.01.2019 за № 05/1-1342-17 /а.с. 53/.

Заявою від 05.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Генерального Прокурора України Луценка Ю.В. щодо роз`яснення належного органу, до якого необхідно звернутися ОСОБА_1 з метою відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями в рамках кримінального провадження № 0000311 /а.с. 54-56/.

Згідно супровідного листа Генеральної Прокуратури України № 15/3-2 від 18.02.2019 звернення ОСОБА_1 від 05.02.2019 направлено для розгляду заступнику прокурора Полтавської області Галицькому О.В. /а.с 57/.

Листом прокуратури Полтавської області № 17/1-1342-12 від 20.03.2019 ОСОБА_1 повідомлено, що у прокуратурі Полтавської області відсутні дані для розрахунку розміру відшкодування шкоди, а саме: сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при досудовому розслідуванні кримінального провадження; також відсутні вихідні розрахункові дані втраченого заробітку (доходу) з посиланням на документи, на підставі яких проведено даний розрахунок із зазначенням розміру середньомісячного заробітку, періоду, протягом якого були відсторонені від посади, суму податків, що підлягають утриманню за цей період часу. Крім цього, повідомлено про необхідність подання підтверджуючих документів щодо розміру судових витрат та інших сум, що виплачені у зв`язку із незаконними діями /а.с.58/.

14.04.2019 ОСОБА_1 звернувся із листом до прокуратури Полтавської області, відповідно до якого зазначив, що прокуратура Полтавської області самостійно зобов`язана витребувати документи необхідні для розрахунку шкоди та винести відповідну постанову, крім того надав розрахунок витрат на послуги адвоката Ярмака К.Б. /а.с. 60-61/.

Листом № 1711-1342-17 від 17.05.2019 прокуратура Полтавської області повідомила ОСОБА_1 , що ним надано лише розрахунок сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при досудовому розслідування кримінального провадження, проте у прокуратурі Полтавської області відсутні дані для розрахунку розміру відшкодування шкоди, а саме: вихідні розрахункові дані втраченого заробітку (доходу) з посиланням на документи, на підставі яких проведено даний розрахунок із зазначенням розміру середньомісячного заробітку, періоду, протягом якого були відсторонені від посади, суму податків, що підлягають утриманню за цей період часу; документи щодо розміру судових витрат та інших сум, що виплачені у зв`язку із незаконними діями. Зазначено, що за відсутності вищевказаних документів провести розрахунок шкоди на даний час неможливо, проте прокуратурою області вживаються заходи щодо витребування з уповноважених державних органів відповідної інформації про розмір недоотриманої ОСОБА_1 заробітної плати у період відсторонення від посади /а.с. 62/.

Листом № 15-1342-17-19 від 18.07.2019 прокуратура Полтавської області повідомила ОСОБА_1 , що прокуратурою області направлено запити про надання документів, які мають значення для визначення розміру завданої шкоди та після надходження указаної інформації буде прийнято рішення про визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню /а.с. 63/.

Заявою від 17.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Полтавської області, згідно якої повідомив, що відмовляється від відшкодування матеріальної шкоди у вигляді затрат саме на адвоката Черниха І.О. , беручи до уваги що вказаний адвокат брав участь лише в одному судовому засіданні та з метою оперативності отримання відшкодування за інші витрати, просив винести постанову без врахування витрат на даного адвоката /а.с. 67-68/.

Листом № 15-1342-17 від 26.09.2019 прокуратура Полтавської області повідомила позивача, що прокуратурою області направлено запити про надання документів, які мають значення для визначення розміру завданої шкоди. Однак не надійшли відповіді на запити від адвокатів Черниха І.О. та Олійника О.І. та після їх надходження буде прийнято рішення про визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню /а.с. 70/.

04.03.2020 ОСОБА_1 знову звернувся до прокуратури Полтавської області із заявою щодо винесення постанови про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням усіх направлених документів. До вказаної заяви додав копії квитанцій до прибуткових касових ордерів адвоката Олійника О.А. , та адвоката Ярмак К.Б. /а.с. 71-74/.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 04.03.2020 прокуратура Полтавської області листом № 15-1342-17 від 06.03.2020 повідомила, що від адвокатів Кравченка В.В. та Черниха І.О. не надійшли запитувані документи та у зв`язку з відсутністю повної інформації, необхідної для визначення розміру сум, сплачених позивачем за надання юридичної допомоги, прокуратурою області на теперішній час не може бути винесена постанова про відшкодування шкоди /а.с. 75/.

Вважаючи неприйняття прокуратурою Полтавської області постанови про відшкодування шкоди протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266/94-ВР від 01.12.1994 (далі - Закон № 266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 Закону № 266/94-ВР передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно пункту другого частини 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Таким чином, оскільки у рамках кримінального провадження № 0000311 від 13.09.2016 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та в подальшому винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримання, то з моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом № 266/94-ВР.

У наведених в статті 1 вищевказаного Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода (стаття 3 Закону № 266/94-ВР).

Статтею 11 Закону № 266/94-ВР передбачено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

За приписами статті 12 Закону № 266/94-ВР розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Порядок застосування Закону № 266/94-ВР визначено Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41 (далі - Положення).

Так, відповідно до пункту 6 Положення громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

При цьому суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи, що одночасно з винесенням постанови про закриття кримінальної справи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокуратурою Полтавської області не направлено ОСОБА_1 повідомлення з роз`ясненням порядку відшкодування шкоди, чим порушено ч. 1 ст. 11 Закону №266/94-ВР та п. 6 Положення.

Пунктом 8 Положення визначено, що згідно з частиною 1 ст. 4 Закону розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.

Крім відшкодування заробітку та інших грошових доходів, громадянинові згідно з п.3 ст.3 Закону підлягають поверненню суми штрафу, стягнуті на виконання вироку суду як міри покарання, судові витрати та інші витрати.

До інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду та найом жилого приміщення.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції (пункт 10 Положення).

Відповідно до пункту 11 Положення для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 12 Положення передбачено, що у місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову (ухвалу).

В прийнятій постанові (ухвалі) вказаного органу, зокрема, зазначається: найменування органу (службової особи), що виніс таку постанову (ухвалу), і дата її винесення; дата засудження громадянина, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування як запобіжного заходу взяття під варту, накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; дата і підстави винесення виправдувального вироку, скасування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, закриття кримінальної справи (за відсутністю події злочину, за відсутністю в діянні складу злочину або за недоведеністю участі громадянина у скоєнні злочину) або закриття справи про адміністративне правопорушення; зміст вимог громадянина (стягнення заробітку, виплачених штрафів, судових витрат, сум за надання юридичної допомоги тощо); докладний розрахунок втраченого громадянином заробітку (доходу) з посиланням на документи, на підставі яких проведено розрахунок (розмір середньомісячного заробітку, період, протягом якого громадянин був відсторонений від попередньої посади, перебував під вартою як запобіжного заходу, відбував покарання або адміністративне стягнення; сума податків, що підлягає утриманню за цей період часу, підсумкова сума, що підлягає виплаті в рахунок втраченого заробітку); розмір штрафів, судових витрат та інших сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) у зв`язку з незаконними діями; розмір сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) на користь установи (адвоката), яка надала юридичну допомогу; загальна сума, що підлягає виплаті громадянинові в рахунок відшкодування завданої шкоди, і порядок її виплати; порядок і термін оскарження і опротестування постанови (ухвали).

Згідно з частиною 2 ст.12 Закону у разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин може оскаржити її до суду в порядку, встановленому для розгляду скарг на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемлюють права громадян. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись зі скаргою до відповідного прокурора.

Відповідно до пункту 13 Положення не пізніше трьох діб після винесення постанови (ухвали) про розмір шкоди, завірена гербовою печаткою її копія надсилається громадянинові або його спадкоємцям і подається ними до відповідного територіального органу Державного казначейства за місцем проживання для одержання чека.

Суд, оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності у прокуратури Полтавської області компетенції по прийняттю постанови про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, оскільки органи прокуратури позбавлені функції досудового розслідування, зазначає наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Тобто Конституційний Суд України в цьому рішенні дійшов висновку, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Досудове розслідування закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження, що передбачено пунктом 5 частини першої статті 3 КПК України. Відтак, враховуючи роз`яснення Конституційного Суду України, після закриття провадження прокурор припиняє виконувати владні процесуальні функції, що передбачені КПК України.

Натомість в силу статті 12 Закону прокуратура наділена функціями з прийняття постанови про визначення розміру відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону. Ці функції не пов`язані з повноваженнями прокурора, визначеними КПК України, а тому мають характер публічно-владних управлінських функцій.

Також предметом цього позову є не стягнення коштів чи незгода із постановою прокурора, а протиправна бездіяльність прокуратури щодо прийняття постанови про визначення розміру шкоди, завданої позивачу, тому на такий спір поширюється юрисдикція адміністративного суду, а не цивільного чи кримінального.

Враховуючи те, що прокуратура Полтавської області прийняла постанову, якою закрито кримінальне провадження № 0000311 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання, то позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди, керуючись положеннями пункту другого частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР, яку відповідач повинен був розглянути та прийняти відповідну постанову, як це передбачено частиною першою статті 12 Закону № 266/94-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2019 у справі № 460/357/19.

Стосовно доводів відповідача щодо надання ґрунтовної відповіді на звернення ОСОБА_1 прокуратурою Полтавської області 25.01.2019 суд зазначає, що із системного аналізу вищевикладених норм слідує, що прокуратура у місячний термін розглядає звернення громадянина щодо визначення розміру відшкодовуваної шкоди про що виносить постанову. Вказаними вище нормами не передбачено правової можливості прийняття прокуратурою рішення в іншій формі, ніж постанова. Таким чином, відповідач зобов`язаний прийняти рішення саме у формі постанови, оскільки у випадку прийняття прокуратурою рішення у іншій формі, ніж постанова, позивач позбавляється можливості здійснити оскарження у порядку, встановленому ст. 12 Закону № 266/94-ВР до суду, відтак право позивача на судовий захист своїх прав та законних інтересів обмежується.

Крім того, суд зазначає, що надаючи відповіді на звернення ОСОБА_1 прокуратура Полтавської області посилається на відсутність інформації, необхідної для винесення постанови, в тому числі вихідних розрахункових даних втраченого заробітку (доходу), при цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення витребування відповідачем документів для встановлення розміру втраченого позивачем заробітку внаслідок незаконних дій відповідача. До того ж у листі № 15-1342-17 від 26.09.2019 відповідачем зазначено, що підставою, що унеможливлює визначити розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, є відсутність відповіді на запити лише від адвокатів Черниха І.О. та Олійника О.І. , в той час як у листі № 15-1342-17 від 06.03.2020 відповідач повідомляє, що відповіді на запити не надходили від адвокатів Черниха І.О. та Кравченка В.В . Матеріали ж справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що прокуратурою Полтавської області витребовувалися від адвокатів необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди.

Окремо суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-ІХ, наказом Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року №414, який оприлюднено у державному друкованому виданні "Голос України", 11 вересня 2020 року визначено днем початку роботи Полтавської обласної прокуратури.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданого позивачем до матеріалів справи разом із позовом за ідентифікаційним кодом юридичної особи: 02910060 зазначено: Прокуратуру Полтавської області. В той же час, станом на 18.09.2020 року, відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи: 02910060 зазначено: Полтавську обласну Прокуратуру /а.с.78-80, 125/.

З огляду на викладене, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Полтавську обласну Прокуратуру прийняти відповідну постанову в порядку встановленому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" від 01.12.1994 № 266/94-ВР.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 21470 від 16.06.2020 /а.с. 81/, і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної Прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. Документів на підтвердження понесення інших судових витрат, крім судового збору, позивачем не надано.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060) щодо неприйняття постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 15 січня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000311.

Зобов`язати Полтавську обласну Прокуратуру (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060) прийняти постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури згідно із заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 15 січня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000311 відповідно до статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної Прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн /вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський