Справа № 640/23515/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Київ № 640/23515/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (вул. Верхній Вал, 68, м. Київ, 04071, )

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019р., а також стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА», код за , суму сплаченого судового збору у розмірі 3750,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що висновки Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про порушення позивачем вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», викладені в Акті перевірки від 14.08.2019 року №5749/26-15-40-01/30603572 є безпідставними, не узгоджуються із вимогами чинного законодавства та порушують принципи належного урядування, правової визначеності та відповідальності держави, а податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019р. винесене на їх основі підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з доводами позивача та зазначає, фактичною перевіркою АЗС з магазином за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39/А, що використовується ПП «АМІК Україна», встановлено позивач 01.07.2019 року здійснювалась роздрібна торгівля пальним без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що є порушенням статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також вказує на те, що представником за дорученням ПП «Амік Україна» 13.06.2019 року подано до ЦОП ГУ ДФС у м. Києві заяву (вх. №117648/10) на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адрресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39А.

При цьому, 01.07.2019 року ПП «Амік Україна» подано до ГУ ДФС у м. Києві заяву (вх. №126824/10) з проханням не розглядати вищевказану заяву у зв`язку з помилково вказаною інформацією.

02.07.2019 року позивач подав заяву отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39А (127444/10), на підставі якої ГУ ДФС у м. Києві видав ліцензію №1900251 з терміном дії з 03.07.2019 року до 03.07.2024 року.

Крім того, відповідач зазначає, що ним належним чином виконано обов`язки щодо видачі ліцензії позивачу на право роздрібної торгівлі пальним.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДФС у м. Києві провело фактичну перевірку АЗС з магазином, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39/А та належить позивачу з питань дотримання вимог, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання пального.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 14.08.2019 року №5749/26-15-40-01/30603572 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання пального.

Як вбачається із вказаного акту, перевіркою встановлено: «що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39/А, на АЗС, що використовується ПП «АМІК Україна» (код 30603572) 01.07.2019 року здійснювалась торгівля пальним без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до інформаційних ресурсів ДФС України встановлено, що на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39/А здійснювалась реалізація бензину А-95 Євро, що підтверджується фіскальним чеком від 01.07.2019 о 01:27:54 №378 на загальну суму 499,73 грн. в об`ємі 16,39 л за ціною 30,49 грн. за літр.

Згідно статті 15 Закону №481/95-ВР «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».

Згідно баз даних інформаційного ресурсу ДФС України ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39/А ПП «АМІК Україна» видана з терміном дії з 03.07.2019 року по 03.07.2024 року.

Письмових пояснень щодо встановлених порушень в ході проведення 14.08.2019 фактичної перевірки представниками ПП «АМІК Україна» не надано.

Таким чином ПП «АМІК Україна» порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР».

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними у вказаному вище Акті перевірки, позивач 02.09.2019 року подав Заперечення на Акт фактичної перевірки №5749/26-15-40-01/30603572 від 14.08.2019 року.

Вказані заперечення було розглянуто відповідачем 09.09.2019 року за участю представників позивача, проте висновки Акту перевірки були залишені без змін, а заперечення - без задоволення, про що відповідач повідомив позивача листом від 11.09.2019 року №4760/10/26-15-32-07-23.

На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 250 000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням та висновками Акту перевірки, позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 року, що прийнята за вх.№4395/6 від 27.09.2019 року до Державної податкової служби України на підставі статті 56 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду скарги позивача, Державна податкова служба України винесла Рішення №10435/6/99-00-05-05-05 від 22.11.2019 року, яким залишила податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 року без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішення № від 16.09.2019, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України та Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №481 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Щодо виявлених порушень, а саме: роздрібної торгівлі пальним за відсутності ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним суд виходить з наступного.

Згідно абзацу 57 статті 1 Закону №481 роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23.11.2018 №2628-111 були внесені зміни до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі -Закон №481), а саме: частину 20 статті 15 доповнено словами після слова "виробами" доповнити словами "або пальним", а після слова "ліцензій" - словами "на роздрібну торгівлю". Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 23.11.2018 №2628-111 вказана норма набирає чинності з 1 липня 2019 року. Отже, з 1 липня 2019 року запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Згідно абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Аналіз наведених норм Закону N 481/95-ВР свідчить про те, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктом господарювання лише за наявності у нього ліцензії на роздрібнуторгівлю. Проте, у разі здійснення опотової торгівлі пальним без наявності ліценції до суб`єкта господарювання застосовується штраф.

Судом встановлено, що представником за дорученням ПП «Амік Україна» 13.06.2019 року подано до ЦОП ГУ ДФС у м. Києві заяву (вх. №117648/10) на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 39А.

При цьому, позивачем не заперечується, що 01.07.2019 року ПП «Амік Україна» подано до ГУ ДФС у м. Києві заяву (вх. №126824/10) з проханням не розглядати вищевказану заяву у зв`язку з помилково вказаною інформацією.

Позивачем не заперечується той факт, що ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним №1900251 видана терміном дії з 03.07.2019 року до 03.07.2024 року.

У матеріалах справи відсутні докази щодо визнання протиправними дій/бездіяльності відповідача щодо видачі ліцензії з терміном дії з 03.07.2019, а не з 01.07.2019.

Також суд зважає, що позивачем не заперечувався факт відсутності станом на 01.07.2019 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та факт здійснення 01.07.2019 реалізації пального: бензин А-95 Євро.

Оскільки позивач здійснював роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, відповідач застосував штрафні санкції на законних підставах.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Так, згідно частини 30 статті 15 Закону №481 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Положеннями статті 15 Закону №481 передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Отже, ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним повинна бути видана органом, визначеним Кабінетом Міністрів України, не пізніше 20 календарних днів з дня одержання визначених ст. 15 Закону №481 документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року N 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року N 227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99- 12-01-01-17 на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним починаючи з 12.06.2019. При цьому головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019.

Виходячи із норм Закону №481 та листа Державної фіскальної служби від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99- 12-01-01-17 відповідач мав право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним з 1 липня 2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

Таким чином, суб`єкт господарювання, який реалізує пальне без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірне рішення відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених Законами України, а також обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростовували законність реалізації пального 01.07.2019 року позивачем до суду не надано.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (вул. Верхній Вал, 68, м. Київ, 04071, ) - відмовити.

Рішеня набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська