Справа № 320/6319/20
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року 320/6319/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Комунальне підприємство Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.06.2020 №1883/5 "Про задоволення скарги", яким анульовано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваний наказ в частині анулювання доступу приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був прийнятий відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, оскільки Міністерство юстиції України при розгляді скарги Комунального підприємства Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" на реєстраційні дії, які були вчинені нею, було грубо порушено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, так як її не було повідомлено належним чином про дату, час і місце розгляду такої скарги.

Крім того, позивач звертала увагу суду на те, що наказ відповідача в оскаржуваній частині не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань анулювання їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, позивач зауважила, що вжитий Міністерством юстиції України захід є неспівмірним з виявленим порушенням та фактично блокує всю законну нотаріальну діяльність, а також створює необґрунтовані ускладнення для інших осіб, які вже звернулися до неї за нотаріальними діями, що вимагають роботи з указаним реєстром.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що при прийнятті оскаржуваного наказу він діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому законом.

Так, відповідач зауважив, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації дотримано встановлений порядок розгляду скарг щодо повідомлення заінтересованих осіб про розгляд скарги, оскільки на офіційному веб-сайті Мін`юсту було розміщено оголошення про розгляд скарги із зазначенням інформації про дату, час та місце її розгляду, що свідчить про те, що Комісією вчинені всі необхідні дії, передбачені Порядком №1128 для належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду скарги.

Крім того, відповідач звертав увагу на те, що анулювання доступу позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є дискреційним повноваженням, яке здійснюється Міністерством юстиції України з урахуванням співрозмірності вчинених правопорушень та можливим настанням негативних наслідків

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказала, що відповідач в установленому порядку не повідомив її як заінтересовану особу про розгляд скарги Комунального підприємства Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса", що унеможливило її присутність на засіданні Колегії під час розгляду цієї скарги.

Також, позивач послалась на практику Верховного Суду в аналогічній категорії справ, який висловився про те, що неповідомлення про розгляд скарги, зокрема, заінтересованих осіб, не може вважатися формальним порушенням і лише неприбуття належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, допущене Колегією порушення у зв`язку з неповідомленням її про розгляд скарги не є формальним і таке порушення є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України.

Третя особа - Комунальне підприємство Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що підприємство у своїй скарзі не просило Міністерство юстиції України анулювати приватному нотаріусу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а просило лише провести перевірку правомірності прийнятих рішень, їх скасувати внести відповідні записи до Державного реєстру прав.

При цьому, Комунальне підприємство Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" вважає, що при вирішенні питання про анулювання позивачу доступу до Державного реєстру прав відповідач мав врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин в оскаржуваному наказі про застосування заходу стягнення.

Третя особа - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивачем у позовній заяві не наведено в чому полягає порушення ДП "НАІС" її прав, свобод та інтересів. При цьому, державне підприємство звернуло увагу суду на те, що воно лише забезпечує виконання рішень Міністерства юстиції України, зокрема, в частині анулювання доступу до Державного реєстру прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Також, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" та Комунальне підприємство Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса".

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Відтак, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області 07.05.1998, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, яка здійснює приватну нотаріальну діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №4170 від 15.01.2002, виданого Міністерством юстиції України, та Реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №490 від 18.07.2018, виданого Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області.

Комунальне підприємство Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" звернулось до Міністерства юстиції України зі скаргою від 05.05.2020 №04-578 на рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про оформлення права власності за іншими особами на об`єкти нерухомості.

За результатом розгляду скарги Комунального підприємства Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції склала висновок від 28.05.2020, яким рекомендувала Міністерству юстиції України задовольнити вищевказану скаргу в повному обсязі та скасувати оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті приватним нотаріусом ОСОБА_1., а також анулювати доступ приватному нотаріусу ОСОБА_1. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вказаного висновку Міністерство юстиції України видало наказ від 04.06.2020 №1883/5 "Про задоволення скарги", яким вирішено:

1. Скаргу Комунального підприємства Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" від 05.05.2020 №04-578 задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2020 №№ 51902992, 51902750, 51902872, 51902558 та від 10.04.2020 №№ 51942912, 51943505, 51942370, 51942230, 51942089, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

3. Анулювати доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент нотаріату та державної реєстрації.

5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Вважаючи пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.06.2020 №1883/5 "Про задоволення скарги" протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (з наступними змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 №1127 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Процедура розгляду скарги по суті визначена статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, якою затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128).

Пунктом 2 Порядку №1128 встановлено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до п. 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію).

В пункті 14 цього ж Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Отже, використання прислівника "запрошує" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

З огляду на це, неповідомлення скаржника та/або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням.

Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за №42/28172).

З огляду на передбачені законом вимоги, встановивши, що державного реєстратора, дії якого оскаржуються, не повідомлено про час та місце розгляду скарги, Колегія не має законних підстав розглядати скаргу по суті.

Так, пунктом 11 Порядку №1128 встановлено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Отже, Порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

При цьому, даний Порядок покладає на Мін`юст чи відповідний територіальний орган обов`язок повідомити, зокрема, суб`єкта оскарження додатково одним з таких способів як телефонограмою або засобами електронної пошти, якщо у скарзі зазначено таку інформацію.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, скарга на реєстраційні дії позивача надійшла до Міністерства юстиції України 15.05.2020, а розгляд зазначеної скарги був здійснений - 28.05.2020.

На офіційному сайті Міністерства юстиції України miniust.gov.ua було розміщено оголошення наступного змісту:

"на 11 год. 00 хв. Розгляд скарги Комунального підприємства "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА" від 05.05.2020 № 04-578, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 за № 13677-33-20.

Типи об`єкта нерухомого майна та адреса: гараж № НОМЕР_2 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_9, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_10, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 гараж № НОМЕР_4 , розташований за адресою: АДРЕСА_4, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_5 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_6 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 гараж № НОМЕР_7 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суб`єкт оскарження: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Заінтересована сторона: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .".

Посилання на оголошення: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-kolegii-28-travnya-2020-roku.

Водночас, приватний нотаріус ОСОБА_1., рішення та дії якої оскаржувалися, у засіданні Колегії участі не брала. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що про розгляд вказаної скарги її повідомлено не було. Ці докази відповідачем не спростовано. Отже, щодо неї не дотримано вимог закону про належне повідомлення про час та місце розгляду. Це порушення призвело до того, що розгляд скарги, яка стосується її безпосередньо, було проведено без неї та без урахування її пояснень.

При цьому, суд вважає хибними твердження відповідача про те, що розміщення оголошення на сайті Мін`юсту є достатнім способом повідомлення приватного нотаріуса про розгляд скарги на його рішення.

Так, Міністерство юстиції України зобов`язане було повідомити позивача про розгляд скарги не лише шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, але й додатково телефонограмою, оскільки у скарзі Комунального підприємства Одеської міської ради "Міжнародний аеропорт Одеса" було зазначено номер телефону приватного нотаріуса ОСОБА_1.

Проте, відповідачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_1. про розгляд скарги телефонограмою.

Отже, наведене свідчить, що відповідачем не дотримано вимоги пункту 11 Порядку №1128, який визначає порядок повідомлення суб`єкта оскарження про час і місце засідання колегії, зокрема, телефонограмою.

Позбавлення приватного нотаріуса, дії якого оскаржуються, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі №826/3442/17, в якій зазначено, що використання прислівника "обов`язково" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням. Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги.

Оскільки підставою для прийняття спірного рішення став висновок відповідної Колегії, прийнятий на її засіданні, суд під час розгляду справи має також враховувати визначений п. 9 Порядку №1128 серед іншого обов`язок Колегії під час розгляду скарги по суті встановити наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду.

Пунктом 12 Порядку №1128 визначено, що копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

У контексті наведеної норми суд дійшов висновку, що обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної Колегії, сприяють дотриманню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення спору.

З наведених підстав суд погоджується з доводами позивача щодо факту неналежного повідомлення про дату і місце розгляду скарги зацікавлених осіб, зокрема позивача.

Верховним Судом було висловлено аналогічну правову позицію в подібних правовідносинах. Так, у справі №826/19452/16 за позовом ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А., ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказу, колегія суддів погодилася з висновком судів попередніх інстанцій, що Міністерством юстиції України не дотримано правил Порядку №1128 щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги ОСОБА_6 від 19 серпня 2016 року.

У постанові від 28.03.2018 Верховний Суд зробив такий правовий висновок: "65. На думку колегії суддів, посилання скаржників на те, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування спірного наказу є необґрунтованими оскільки, важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення".

Подібних висновків Верховний Суд дійшов також у постанові від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 і не бачить підстав відступати від цієї позиції.

Згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Тобто, у цих нормах Основного Закону України втілено принцип обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).

Оскільки Колегія з розгляду скарг та Міністерство юстиції України порушили встановлену законом процедуру прийняття рішення, внаслідок чого приватного нотаріуса ОСОБА_1 було позбавлено можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосувалася її особисто, суд доходить до висновку про протиправність оскаржуваного наказу від 04.06.2020 №1883/5 в частині, що стосується приватного нотаріуса ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати підстави його застосування.

Однак, суд звертає увагу, що в оскаржуваному наказі від 04.06.2020 №1883/5 "Про задоволення скарги", яким анульовано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні будь-які мотиви чи обґрунтування анулювання такого доступу. У вказаному наказі наявне лише посилання на висновок Колегії від 28.05.2020 за результатами розгляду скарги, але і у вказаному висновку, окрім пропозиції анулювання доступу приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме, відсутнє обґрунтування тому, чому саме анулювання має бути застосовано.

З огляду на це суд наголошує, що стаття 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не визначає підстави застосування заходу стягнення у вигляді анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Проте застосування певного виду стягнення повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.

Тому, визначаючи вид стягнення та анулювання позивачу доступу до Державного реєстру прав, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Однак, оскаржуваний наказ не тільки не містить викладення фактів порушення позивачем законодавства у сфері державної реєстрації прав, а також не містить відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції, як анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме, що свідчить про порушення принципу пропорційності.

Не зазначення відповідачем вказаного в спірному наказі свідчить про те, що спірний наказ прийнято ним з порушенням норм чинного законодавства.

Така ж правова позиція викладена в Верховним Судом в постановах від 12.12.2019 у справі №440/1246/19, від 20.02.2020 у справі №826/13793/17, від 05.03.2020 у справі №804/3737/17. Підстав для відступу від такої правової позиції під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами правомірність прийняття ним оскаржуваного наказу в частині анулювання доступу приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанціями від 17.07.2020 №0.0..1 на суму 700,00 грн. та від 28.07.2020 №0.0..1 на суму 140,80 грн.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.06.2020 №1883/5 "Про задоволення скарги", яким анульовано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути на користь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України () судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.