Справа № 826/1432/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 вересня 2020 року м. Київ № 826/1432/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шевченко Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росшина» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участі учасників справи:

представника позивача - Сидоренка В.А.,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росшина» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 09.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.11.2018 рішення від 09.02.2018 та постанову від 23.04.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд.

За подання касаційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 141 542,14 гривень платіжним дорученням № 2170 від 29.05.2018.

За наслідком нового розгляду, рішенням Окружного адміністративного суду від 19.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 позов задоволено повністю, рішення набрало законної сили.

Розглянувши заяву ТОВ «Росшина» про ухвалення додаткового рішення Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20.08.2020 відмовив у розподілі судових витрат (141 542,14 грн) за подання касаційної скарги на рішення від 09.02.2018 та постанову від 23.04.2018, яка вмотивована наступним:

«Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами, встановленими ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд, питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем у справі, повинен розглядати суд під час нового розгляду справи та з урахуванням результатів її вирішення.».

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Росшина» про ухвалення додаткового рішення, вмотивована правом останнього володіти своїм майном, яким є кошти, сплачені за подання касаційної скарги. З огляду на те, що за наслідками розгляду даної справи позов задоволено повністю, судові витрати мають бути розподілені відповідним чином.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи заявлене позивачем питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З аналізу наведених норм убачається, що додаткове судове рішення ухвалюється саме судом, що ухвалив судове рішення.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 4 КАС України судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

Главою 2 Розділу ІІІ КАС України регламентовані особливості адміністративного процесу в касаційному провадженні.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 328 КАС України).

Частиною 4 ст. 330 КАС України передбачено, що до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1-6 частини першої цієї статті.

З аналізу наведеного, убачається, що за наслідками апеляційного оскарження учасник справи має право звернутись із касаційною скаргою, до якої статтею 330 КАС України встановлені вимоги, зокрема щодо сплати судового збору, з метою перегляду судових рішень судом касаційної інстанції та отримання судового рішення в межах повноважень, передбачених ч. 1 ст. 349 КАС України за результатами такого перегляду.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 341 КАС України).

За приписами пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається, поміж інших, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За змістом Параграфу 3 Глави 2 КАС України та з урахуванням наведених норм, суд касаційної інстанції розглядає касаційну скаргу, шляхом перегляду судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

У разі прийняття постанови за результатами перегляду, в її резолютивній частині має зазначатись розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з таким переглядом.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 14.11.2018 не убачається зазначення розподілу судових витрат, що, з однієї сторони закономірно, з огляду на відсутність судового рішення по суті справи та неможливість визначити одне з правил статті 139 КАС України для зазначення такого розподілу, з іншої - створило обставини, за яких питання про розподіл судових витрат не вирішено судом, що ухвалив судове рішення.

Повертаючись до змісту ч. 1 ст. 252 КАС України, у разі не вирішення питання про судові витрати, суд, який ухвалив судове рішення, може ухвалити додаткове рішення.

За висновком Окружного адміністративного суду міста Києва, вирішення питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення першої та апеляційної інстанцій, може бути вирішено виключно судом, який переглядав такі рішення.

Верховний Суд в ухвалі від 20.08.2020, якою відмовив в ухваленні додаткового рішення про розподіл судових витрат, також посилається на ч. 6 ст. 139 КАС України, відповідно до якої, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Гіпотеза згаданої статті не передбачає умов, за яких здійснюється розподіл судових витрат у разі повернення адміністративної справи на новий розгляд, у той же час, наведена норма не виключає обов`язку суду касаційної інстанції та не регламентує право суду першої інстанції вирішувати питання судових витрат на касаційне провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи наведене, за відсутністю права Окружного адміністративного суду міста Києва переймати виключні повноваження суду касаційної інстанції, зважаючи на те, що судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 141 542,14 гривень понесені позивачем за подання касаційної скарги на судові рішення першої та апеляційної інстанції, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 250, 252, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росшина» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржене відповідно до ст. ст. 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко

Повний текст ухвали складено 28.09.2020.