Справа № 200/5381/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 р. Справа№200/5381/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Синкової А.О.

за участі:

представника позивача: Склярова В.В.

представника відповідача: Шмакова Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області СМУ Мінюсту про визнання дій посадової особи незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

05.06.2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області СМУ Мінюсту про визнання дій посадової особи незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.08.2012 року з ПП "Донбасс-Ремстрой" на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" стягнуто кошти у загальному розмірі 4215000 грн. за неналежне виконання кредитного договору від 08.08.2007 №. 4/2007.

В зазначеному кредитному договорі позивач виступав поручителем, тому ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , як поручителя за договором поруки від 08.08.2007 № 4/2007.

Судовим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2013 у справі № 2/1079/11 стягнуто з позивача на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість, зумовлену неналежним виконанням ПП "Донбасс-Ремстрой" умов кредитного договору від 08.08.2007 № 4/2007.

На виконання судового рішення ПАТ "Державний ощадний банк України" видано виконавчий лист № 234/11950/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2007 № 4/2007 за основною сумою боргу 4048256,93 грн.

20.11.2015 на підставі цього виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Боржник ПП "Донбасс-Ремстрой" станом на липень 2018 року виконав в повному обсязі рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2012 у справі № 1/32, тому ПАТ "Державний ощадний банк України" повідомило позивача про відсутність претензій до нього.

Постановою від 02.08.2018 року виконавче провадження щодо ПП "Донбасс-Ремстрой" закінчено.

ОСОБА_1 подано до Краматорського міського суду заяву про визнання виконавчого листа № 234/11950/15-ц у справі № 2-1079 таким, що не підлягає виконанню, яка задоволена 18.03.2019 року.

Також, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом в якому просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі № 200/8456/19-а його позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною та скасувано постанову ВП №49407403 від 13.02.2019 про стягнення виконавчого збору.

Визнано протиправною та скасувано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №58373172 від 19.02.2019.

Визнано протиправною та скасувано постанову про арешт коштів боржника ВП №58373172 від 19.02.2019.

Але, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/8456/19-а було скасовано..

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування постанов було відмовлено.

Позивач вважає, що дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області СМУ Мінюсту Филиппенко Г.О. про відмову виконати вимоги ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» незаконними та просить зобов`язати застосувати цю норму закону до позивача по постанові про стягнення виконавчого збору № 49407403.

23 вересня 2020 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому відповідач вказує, що оскільки постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника то дії посадової особи державної виконавчої служби, пов`язані з виконанням цих постанов не можуть бути визнані неправомірними.

У частині 7 ст.27 Закону № 1404 вказується що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується.

Але в даному випадку виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

На цих підставах в позові просив відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху у зв`язку з виявленими недоліками.

Позивач усунув недоліки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року суд прийняв позовну заяву до свого провадження та призначив справу, відповідно до ст..287 КАС України, до розгляду на 25 вересня 2020 року.

25 вересня 2020 року представник позивача в судове засідання з`явився. На позовних вимогах наполягав.

Представник відповідача 25 вересня 2020 року в судове засідання з`явився. Проти позову заперечував на підставах викладених у відзиві.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 який є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_1 виданого Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області 21.01.2014 року. ІПН НОМЕР_2 (а.с.5-6).

Відповідачем є Східне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Постановою державного виконавця від 13.02.2019 року ВП № 49407403 про закінчення виконавчого провадження було постановлено закінчити виконавче провадження по стягненню з боржника ОСОБА_1 основної суми боргу в розмірі 4048256,93 грн. (а.с.28).

Постановою державного виконавця від 13.02.2019 року ВП № 49407403 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 402588,10 грн. (а.с.30).

Постановою державного виконавця від 13.02.2019 року ВП № 58373172 про відкриття виконавчого провадження було постановлено відкрити виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 402588,10 грн. (а.с.29).

Постановою державного виконавця від 19.02.2019 року ВП № 58373172 про арешт коштів боржника були арештовані кошти в банківських установах боржника ОСОБА_1 (а.с.31).

Постановою державного виконавця від 19.02.2019 року ВП № 58373172 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження з боржника ОСОБА_1 185,56 грн. (а.с.33)

14.04.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування постанови від 13.02.2019 року ВП № 49407403 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 402588,10 грн. (а.с.9).

Листом № 10799 від 05.05.2020 року начальник відділу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області Филиппенко Г.О. відмовив позивачу в його вимозі посилаючись на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року по справі №200/8456/19-а, яким в позовних вимогах позивача по скасуванню вищезазначеної постанови було відмовлено (а.с.10-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі № 200/8456/19-а його позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною та скасувано постанову ВП №49407403 від 13.02.2019 про стягнення виконавчого збору.

Визнано протиправною та скасувано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №58373172 від 19.02.2019.

Визнано протиправною та скасувано постанову про арешт коштів боржника ВП №58373172 від 19.02.2019 (а.с.20-23)

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/8456/19-а було скасовано..

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування постанов було відмовлено (а.с.24-27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404 (надалі Закон № 14040.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону №1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону №1404 у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з пунктом 5 частини першої ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 9 частини першої ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На підставі частин другої, третьої ст.39 Закону №1404 постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 5 - 7 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі № 200/8456/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано протиправною та скасувано постанову ВП №49407403 від 13.02.2019 про стягнення виконавчого збору.

Визнано протиправною та скасувано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №58373172 від 19.02.2019.

Визнано протиправною та скасувано постанову про арешт коштів боржника ВП №58373172 від 19.02.2019 (а.с.20-23)

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/8456/19-а було скасовано..

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування постанов було відмовлено (а.с.24-27).

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58373172 від 13.02.2019 року, постанова ВП №49407403 від 13.02.2019 про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №58373172 від 19.02.2019, постанова про арешт коштів боржника ВП №58373172 від 19.02.2019 на даний час є чинними та не скасованими.

Частина 7 ст.27 Закону № 1404 вказуєт, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується.

Але в даному випадку виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Тому, не можна застосовувати цю норму права до спірних правовідносин.

Отже дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області СМУ Мінюсту Филиппенко Г.О. з приводу виконання чинних постанов, винесених державним виконавцем, не можуть бути визнані незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при відмові в задоволенні позову судовий збір позивачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області СМУ Мінюсту про визнання дій посадової особи незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 25 вересня 2020 року

В повному обсязі рішення складене 28 вересня 2020 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков