Справа № 160/12851/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням,-
19.12.2019 Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії, в якому просив:
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за Договором від 01.09.2009, а тому, згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС за 2006 - 2010 рр.у розмірі 24 555,99 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).
Ухвалою суду від 24.12.2019 адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ було залишено без руху із встановленням строку для усунення його недоліків, шляхом надання до суду: обгрунтованого відповідного клопотання щодо залучення третьої особи із зазначенням її статусу; уточненого адміністративного позову з зазначенням: відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Окрім того, ухвалою суду від 03.02.2020 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 02.03.2020 було визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані у заяві про поновлення строку Дніпропетровського державного університету внутрішніх справи, а позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, шляхом надання до суду вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обгрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати до суду докази поважності причин його пропуску.
Ухвалою суду від 02.04.2020 було відмовлено у задоволенні заяви Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку звернення до суду; визнано причини пропуску строку звернення до суду Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ неповажними; клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено частково; позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії - залишено без розгляду.
04.08.2020 до суду від члена ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області надійшли пояснення, в яких останній позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
В обгрунтування своєї правової позиції представником третьої особи зазначено, що згідно з вимогами п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця в ДДУВС освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» за напрямом (спеціальністю) «Правознавство», у разі відрахування із навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Таким чином, ДДУВС має правові підстави на відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у ДДУВС Шевченка О.Т.
Відповідач, у встановлений ухвалою суду від 21.07.2020 строк, своїм процесуальним правом не скористався, відзив на адміністративний позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 29.07.2006 № 256 «Про зарахування курсантами першого курсу факультетів кримінальної міліції, міліції громадської безпеки, з підготовки слідчих та Криворізького факультету абітурієнтів набору 2006 року» ОСОБА_1 з 07.08.2006 було зараховано курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.
01.09.2009 між відповідачем ДДУВС та ГУ МВС України в Дніпропетровській області був укладений Договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справи.
26.06.2010 наказом ДДУВС № 234 відповідача було відряджено з 27.06.2010 згідно з фахом факультету підготовки слідчих до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.
Згідно з наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 27.06.2010 № 154 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено з 27.06.2010, як прибулого з ДДУВС, слідчим відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району).
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 09.08.2011 № 137 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено в запас Збройних сил за п. 64 «с» (за порушення дисципліни).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про міліцію» (який діяв станом на час укладання договору про навчання відповідача, призначення та звільнення його з посади), на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Матеріалами справи підтверджено, що пунктом 2.3.6 Договору від 01.09.2009 передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.
Відповідно до п. 3.2 Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та звільнення з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Згідно з абзацом 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок відшкодування) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
Пунктом 2 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період його фактичного навчання.
У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 11-669апп18, вказано, що з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, оскільки указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, оскільки відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за Договором від 01.09.2009, згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС за 2006 - 2010 рр.у розмірі 24 555,99 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем - суб`єктом владних повноважень була доведена правомірність та обґрунтованість підстав стягнення з відповідача суми витрат, пов`язаних з його утриманням у ДДУВС, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати означеної суми боргу на момент розгляду справи.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 78, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко