Справа № 620/2293/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/2293/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконним, нечинним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

26.06.2020 ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (надалі також - відповідач) про визнання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 незаконним, нечинним та скасування його.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, якою залишено без змін рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі № 620/3292/19, встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, то відповідно до встановлених порушень наказ про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення № 287-ос від 14.12.2016 виданий всупереч законодавству, є незаконним, нечинним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

31.08.2020 представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржено наказ № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в судовому порядку з різних підстав. Так, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в якому останній просив визнати дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 14.11.2016 № 261-ос з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас та дії відповідача щодо виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 14.12.2016 № 287-ос протиправними; скасувати наказ від 14.11.2016 № 261-ос про звільнення з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас; скасувати наказ від 14.12.2016 № 287-ос про виключення зі списків особового складу загону та зняття з всіх видів забезпечення; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 7 500 грн за надання йому юридичних послуг та моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 200 000 грн; визнати час вимушеного прогулу не з моєї вини з 14.12.2016 по час поновлення; стягнути з відповідача грошове забезпечення на мою користь за час вимушеного прогулу по час поновлення на військовій службі (згідно заяви про уточнення позовних вимог), відмовлено повністю. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17 залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 23.01.2020 вказані вище судові рішення у справі № 825/134/17 залишені без змін. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі № 620/3292/19, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не внесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, внести зміни до наказу ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні. На виконання вказаного рішення від 30.01.2020 у справі № 620/3292/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, наказом начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України від 01.06.2020 № 268-ос «Про особовий склад» внесено зміни, шляхом доповнення, в наказ начальника Чернігівського прикордонного закону (І категорії) Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 14.12.2016 № 287-ос в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення: 1 Прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, який звільнений з військової служби згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас, без права носіння військової форми одягу, з 14 грудня 2016 року. Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 456,33 грн. Тобто, в оскаржуваний позивачем наказ було внесено зміни та доповнено словами «Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 456,33 грн», при цьому вказані кошти виплачені позивачу у січні 2017 року, як наслідок з позивачем проведено усі відповідні розрахунки під час його звільнення, а тому оскаржуваний наказ є правомірним, та таким, що не підлягає скасуванню.

07.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити його позовні вимоги та зазначає, що відзивом з додатками відповідач підтвердив, що не провів розрахунок та не виплатив кошти, як того вимагає законодавство при виключенні зі списків особового складу в грудні 2016 року позивача прапорщика ОСОБА_1 . Звертає увагу суду на той факт, що в додатках до відзиву наявні документи, в яких не вірно зазначене його звання, а саме позивач є прапорщиком, а не старшим сержантом. Наполягає, що відповідач не провів розрахунок при звільненні до теперішнього часу саме з прапорщиком ОСОБА_1 та не виплатив кошти гарантовані державою, згоди на виключення зі списків особового складу без проведення з ним усіх необхідних розрахунків позивач не надавав. Вказує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, яка набрала законної сили визнано порушення законодавства відповідачем при виданні наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 287-ос від 14.12.2016 про виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , а тому оскаржуваний наказ є передчасним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того позивач вказує, що виплата у сумі 456,33 грн здійснена відповідачем у лютому 2017 року не йому, прапорщика ОСОБА_1 до теперішнього часу не розраховано, докази відсутні.

Представником відповідача 16.09.2020 подано заперечення, в яких останній зазначає, що судовими рішеннями встановлено факт притягнення позивача до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, а тому у відповідача були всі правові підстави для прийняття оскаржуваного наказу, який є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає. Додатково представник відповідача зазначає, що Державна прикордонна служба України не підпорядковується Міністерству оборони України, є окремим відомством, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ у відповідності до Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533. Тому Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2008 №1153/2008 на військовослужбовців Державної прикордонної служби України не розповсюджується. Також зазначає, що в довідках наявних в матеріалах справи та арматурній картці помилково вказано військове звання позивача «старший сержант» (правильне значення «прапорщик»).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.12.2016 № 287-ос (по особовому складу) відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України виключено зі списків особового складу загону, всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, який звільнений з військової служби згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас, без права носіння військової форми одягу, з 14 грудня 2016 року (а.с.6).

12.01.2017 позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 14.11.2016 № 261-ос з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас та дії відповідача щодо виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 14.12.2016 № 287-ос протиправними; скасувати наказ від 14.11.2016 № 261-ос про звільнення з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас; скасувати наказ від 14.12.2016 № 287-ос про виключення зі списків особового складу загону та зняття з всіх видів забезпечення; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 7 500 грн за надання йому юридичних послуг та моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 200 000 грн; визнати час вимушеного прогулу не з моєї вини з 14.12.2016 по час поновлення; стягнути з відповідача грошове забезпечення на мою користь за час вимушеного прогулу по час поновлення на військовій службі (згідно заяви про уточнення позовних вимог). Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що відповідач на підставі фіктивних службових розслідувань з порушенням чинного законодавства наклав на позивача стягнення, внаслідок яких останнього було звільнено зі служби. При цьому, позивач зазначає, що вказані стягнення оскаржені ним в судовому порядку, в результаті чого три з п`яти наказів скасовані. На думку позивача, такі обставини спростовують твердження про порушення ним умов контракту, а дії відповідача щодо його звільнення є протиправними.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2020 у справі № 825/134/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Вказаним рішенням встановлено факт притягнення позивача до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що командування Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 мало всі законні підстави для прийняття оскаржуваних наказів від 14.11.2016 № 261-ос та від 14.12.2016 № 287-ос, як наслідок суд не вбачає в їх діях ознак протиправності (а.с.73-78).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 23.01.2020 вказані вище судові рішення у справі № 825/134/17 залишені без змін.

08.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ), що полягає у невиконанні вимог постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, у неприйнятті наказу, який є обов`язковим відповідно до вимог п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, прийняти наказ стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що відповідач своєю бездіяльністю, що полягає у невиданні наказу про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, порушує правовий інтерес позивача, адже відсутність такого наказу позбавляє позивача можливості оскаржити його в частині розміру грошового забезпечення, строку, за який така виплата мала бути нарахована.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі № 620/3292/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зокрема визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не внесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, внести зміни до наказу ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні (а.с.12-17, 84-90).

В постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 колегія суддів дійшла висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Таким чином, враховуючи викладене, вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у не внесенні змін пункту щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яку він не отримав у період проходження військової служби.

На виконання вказаного рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 наказом начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України від 01.06.2020 № 268-ос (про особовий склад) внесено зміни шляхом доповнення в наказ начальника Чернігівського прикордонного закону (І категорії) Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 14.12.2016 № 287-ос в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення: 1 Прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, який звільнений з військової служби згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас, без права носіння військової форми одягу, з 14 грудня 2016 року. Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 456,33 грн (а.с.98).

Звертаючись 26.06.2020 до суду з даним позовом про визнання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 незаконним, нечинним та скасування його ОСОБА_1 , як підставу його обґрунтування зазначив лише наявність висновків, викладених в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що при відкритті провадження у даній справі постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 була підставою для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 колегія суддів на підставі Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10,12.2008 № 1153/2008 та правової позиції Європейського суду з прав людини дійшла висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Позивач має право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178, та виплата вказаної компенсації повинна бути вказана в наказі командира військової частини. Таким чином, враховуючи викладене, вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у не внесенні змін пункту щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яку він не отримав у період проходження військової служби.

Тобто, Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 620/3292/19 досліджувався та встановлено факт бездіяльності відповідача щодо не внесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно.

Довідки на які посилається позивач в межах даної справи, а саме, в яких не вірно зазначене його військове звання (не старший сержант, а прапорщик), взагалі не були предметом дослідження в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 оскаржуваний наказ не визнавався судом незаконним, протиправним та передчасним, а залишаючи без змін рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020, Шостий апеляційний адміністративний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не внесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, внести зміни до наказу ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Трактування позивачем, викладених в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 висновків є його власним очікуванням, сподіванням, припущенням, нічим не обґрунтованим, немотивованим і не доведеним матеріалами справи.

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного наказу незаконним, нечинним та скасування його.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконним, нечинним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Квітнева, 3-в, м. Чернігів, 14026, ).

Повний текст рішення суду складено 28.09.2020.

Суддя О.М. Тихоненко