Справа № 640/8933/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Київ № 640/8933/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі також - відповідач ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення відсоткового значення основного розміру грошового забезпечення пенсії ОСОБА_1 у пенсійній справі 89/27951 щодо з 79% до 70%, та неврахування надбавок: шкідливість 10%-10% ; за оперативно-розшукову діяльність 13%; за особливо важливі завдання 44%; премії 29,% доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації-63.17 грн.; доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації ( з 01.10.2012)-148.11, підвищення пенсії за постановою Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону У країни «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 р №355 ( 35% від Підвищення за постановою КМУ 2012р. №355 (35% від 3197.20=1119.02 макс. Розмір 785.96.(з 01 по 31) при здійсненні перерахунку пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16 м. Київ, 04053, ) здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у порядку і розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 11 листопада 2015 року №988; від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із сум грошового забезпечення поліцейського: посадовий оклад - 2800.00 грн., оклад за військове звання - 2200.00 грн, процентна надбавка за вислугу обмежень-15% 15%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 13%; надбавка за особливо важливі завдання 44%; премія 29,%, виходячи з основного розміру пенсії: 79% грошового забезпечення ( вислуга років 28), з урахуванням надбавок, підвищень до пенсії: народжені в місцях примусового тримання батьків учасник бойових дій (ст.6); учасник бойових дій 40.00, доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації-63.17 грн.; доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації (з 01 жовтня 2012 року)-148.11, підвищення пенсії за постановою Кабінету міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року №355 (35% від 3197.20=1119.02 макс. Розмір 785.96.(з 01 по 31), починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії та здійснити виплату одноразово за минулий час з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про протиправне зменшення основного розміру призначеної пенсії з 79% до 70% та не враховані суми грошового забезпечення, а саме: шкідливість 10%-10% ; за оперативно-розшукову діяльність 13%; за особливо важливі завдання 44%; премії 29,% доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації-63.17 грн.; доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації ( з 01.10.2012)-148.11, з огляду на що був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 року відкрито провадження у справі та встановлено, що її розгляд буде відбуватись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Через канцелярію суду 21 червня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник ГУ ПФУ стверджує про відсутність підстав для задоволення позову, посилаючись, зокрема, на те, що пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії на виконання Постанови №103 у квітні 2018 року з 01.01.2016 на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої уповноваженим органом, в розмірах грошового забезпечення за відповідною посадою, визначених відповідно до Постанови №988. При цьому, відповідно до абзацу 7 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45) додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховувались. Також відповідачем зазначено, що на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, максимальний розмір пенсії, який обчислюється відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, Постановою №103 відповідно до якої здійснювався перерахунок пенсії позивачу передбачено поетапну виплату підвищеної пенсії.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

У відповіді на відзив, поданої позивачем 16 липня 2019 року через канцелярію суду, позивач фактично наводить аналогічні аргументи, що і у самій позовній заяві та підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з 17.03.1999 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійна справа № 89/27951, основний розмір пенсії обчислено: 79% грошового забезпечення (вислуга років 28).

Після проведення у 2018 році перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 на підставі Постанови №988, Постанови №103 та довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), виданої МВС України Головним управлінням в місті Києві від 28.03.2018 року №27951, відсоткове значення розміру грошового забезпечення, який використовувався відповідачем для її розрахунку склав 70% грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу - 2800 грн, окладу за військове звання - 2200 грн, процентної надбавки за вислугу років 50% - 2500 грн, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 420 грн, премії 1,06% -83,95 грн. Всього 8003,95 грн. Розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 28) склав 5602,77 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: народжені в місцях примусового тримання батьків учасник бойових дій (ст.6) - 374, 25 ; учасник бойових дій-40, 00 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) - 6017, 02 грн.

До вказаного перерахунку пенсія позивача обчислювалась у розмірі 79% грошового забезпечення, яке складалось із сум: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 40%,шкідливість - 10% 10%, особи, які працюють в умовах режимних обмежень 15%15%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 13%, надбавки за особливо важливі завдання 44%, премія - 29%.

Не погоджуючись з діями відповіача, позивач звернувся з даним позовом до суду

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) (далі також - Закон № 2262-XII) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно з Витягом з Автоматизованої системи Розрахунку пенсій по пенсійній справі 89/27951 для ОСОБА_1 (дата розрахунку 28 лютого 2019 року), при призначенні пенсії (з 17 березня 1999 року) основний розмір пенсії складає 79% грошового забезпечення.

Водночас, відповідно до Витягу з Автоматизованої системи Розрахунку пенсій по пенсійній справі 89/27951 для ОСОБА_1 (дата розрахунку 11.03.2019 року), при призначенні пенсії (з 17 березня 1999 року) основний розмір пенсії складає 70% грошового забезпечення.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині другої статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Всупереч наведеному, при здійснені перерахунку пенсії позивача, відповідач безпідставно керувався положеннями Постанови № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також - Постанова №103) та застосував норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

Так, відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з вищевикладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, якою з 1 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені Постановою КМУ №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 1 січня 2018 року.

Статтею 13 Закону №2262-ХІІ врегульовано порядок призначення пенсій, а статтею 63 визначено підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення зміні до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» та Постанова №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Крім того, в рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо перерахунку пенсії позивача та зменшення відсотку основного розміру пенсії з 79% на 70% від сум грошового забезпечення на підставі Постанови №103.

На переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 79% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсій за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з розміру 79% від відповідних сум грошового забезпечення, є належним способом відновлення порушеного права позивача.

Щодо вимог позивача визнати протиправними дії за зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року з урахуванням складових грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія ОСОБА_1 , таких видів грошового забезпечення: надбавка за оперативно-розшукову діяльність 13%; надбавка за особливо важливі завдання 44%; премія 29,%, з урахуванням надбавок, підвищень до пенсії: доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації-63.17 грн.; доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації (з 01.10.2012)-148.11, підвищення пенсії за постановою Кабінету міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року №355 (35% від 3197.20=1119.02, суд зазначає наступне.

24 лютого 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також - Постанова № 103), пунктами 1 та 2 якої встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Разом з тим, позивач посилається на лист Пенсійного фонду України, з якого вбачається, що пенсію позивача перераховано з 01 січня 2018 року, та згідно перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) становить 6017,02 грн., в тому числі: посадовий оклад - 2800 грн., оклад за військове звання - 2200,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) - 2500,00 грн., особи, які працюють в умовах режимних обмежень - 15%15%- 420 грн., премія 1,06% - 83, 95 грн., в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 8003, 95 грн.. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення вислуга років 28) у розмірі: 5602, 77 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: народжені в місцях примусового тримання батьків учасник бойових дій (ст.6) 374, 25 грн., учасник бойових дій 40,00 грн.

Суд також враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тобто, вказане рішення, відповідно до вимог статті 255 КАС України, набрало законної сили.

Проаналізувавши вказані обставини в контексті наведених норм, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано здійснено перерахунок пенсії позивача у відповідності до Постанови №103, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, на підставі відповідної довідки.

Одночасно, відповідно до правового висновку, який міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 686/15836/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 753/23503/16 (адміністративне провадження № К/9901/20057/18), підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Проте, суду не надано доказів отримання позивачем відповідної довідки з зазначенням видів грошового забезпечення, визначених частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які позивач вважає за необхідне використати відповідачу для перерахунку пенсії, та, відповідно, подачі її до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Так само, позивачем не надано суду доказів оскарження дій уповноваженого органу щодо складання та направлення відповідачу на підставі вимог Порядку № 45 довідки з визначеними у ній видами грошового забезпечення, для перерахунку пенсії позивача, у вигляді посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, зобов`язання надати довідку з урахуванням інших видів грошового забезпечення.

За таких обставин, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, а також те, що покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку № 45, означало б спонукання до виходу за межі своїх повноважень, суд вважає правомірним здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача на підставі наданої довідки, виходячи з зазначених у ній видів грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії, оскільки підстави для включення інших видів грошового забезпечення до такого перерахунку у відповідача були відсутні та, відповідно, відсутніми є правові підстави для включення інших видів грошового забезпечення за наслідками заяви позивача від 07 листопада 2018 року.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, та виплатити призначену позивачу пенсію без обмеження максимального розміру, суд дійшов висновку про їх передчасність, оскільки обставин щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача судом не встановлено, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується висловленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, то дійсно відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Враховуючи, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, суд, приймаючи до уваги обставини даної справи, вважає, що підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні. Тобто, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 79% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 79% від відповідних сум грошового забезпечення.

4. В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне рішення складено 24.09.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна