Справа № 480/2774/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р.Справа № 480/2774/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в режимі відеоконференції із Сумським окружним адміністративним судом адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, повний текст складено 27.02.20 року по справі № 480/2774/19

за позовом Приватного підприємства "Аграрні Інвестиції"

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Аграрні Інвестиції", звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якій, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.07.2019 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1570677,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 04.07.2019 року № , яким застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 785338,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач визначив звичайну ціну реалізованої позивачем продукції виключно за даними Головного управління статистики у Сумській області, вказаними у листах від 16.12.2016 року № 04.4-82-3561, № 04.4-82/476-18 від 13.03.2018 року, № 04.4-82/2633-19 від 05.04.2019 року, де наведені саме середньостатистичні ціни, які жодним чином не відображають ціни фактичних операцій з реалізації сільськогосподарської продукції в певний період. Крім зазначеного, визначаючи середні ціни, врахуванню підлягали лише загальні відомості, що надаються сільськогосподарськими виробниками, без врахування факторів, що суттєво впливають на фактичні (ринкові) ціни реалізації зернових, а саме: поділ на класи, рівень вологості; рівень сміттєвої домішки, зернової домішки. Таким чином, вважає, що відповідач, здійснюючи перевірку, фактично не визначив звичайну ціну. Також вважає, що контролюючий орган безпідставно встановив заниження суми податкового зобов`язання по податку на додану вартість у зв`язку зі списанням ПП «Аграрні Інвестиції» відходів III категорії зернових, оскільки відходи, як складова зернової маси, є елементом виробленої продукції, яка вирощується для отримання прибутку підприємством, тобто використовуються в господарській діяльності, про що свідчать вимоги П(С)БО 30 "Біологічні активи", в якому визначено, що сільськогосподарська продукція - актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання. Отже, посилаючись на викладені доводи вважає неправомірними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення від 04.07.2019 року № , № .

18 лютого 2020 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов Приватного підприємства "Аграрні Інвестиції" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.07.2019 року № про зменшення розміру від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1570677,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 04.07.2019 року № про застосування штрафу у розмірі 50% у сумі 785338,50 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на користь Приватного підприємства "Аграрні Інвестиції" суму судового збору у розмірі 19210грн.00коп.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, а також дотримання податковим органом вимог чинного законодавства у спірних правовідносинах та правомірність податкових повідомлень-рішень від 04.07.2019 року № , № . Вказав на те, що з 01.01.2016 по 31.12.2018 ПП «Аграрні інвестиції» здійснювало реалізацію сільськогосподарської продукції за цінами нижчими ніж ціни на сільськогосподарську продукцію за даними Головного управління статистики у Сумській області (по Глухівському району), грн. за 1 тону без ПДВ, а тому в порушення п. 188.1 ст.188 ПКУ ГІП «Аграрні інвестиції» занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість суму 1417480 грн., в т.ч. за січень 2017 на суму 296800 грн., за серпень 2017 на суму 99764 грн., за березень 2018 на суму 685081 грн., за грудень 2018 на суму 335835 грн. у зв`язку з заниженням бази оподаткування при здійсненні господарських операцій з постачання власновирощених сільськогосподарських культур (зернових) за цінами, меншими за звичайні. Крім того, протягом періоду, що перевірявся, ПП «Аграрні інвестиції» проведено списання відходів III категорії на загальну суму 919181,47 грн., в т.ч за липень 2016 у сумі 232961,95 грн, за серпень 2017 на суму 365118 грн., за липень 2018 на суму 321101,52 грн., що не є господарською діяльністю платника податків відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, таким чином на порушення п. 198.5 ст. 198 ПКУ підприємством занижено суму податкового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 153197 грн., в т.ч за липень 2016 у сумі 38827 грн, за серпень 2017 на суму 60853 грн., за липень 2018 на суму 53517грн. Щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 04.07.2019 № про застосування штрафу у розмірі 50 % у сумі 785 338,50 грн. зазначив, що перевіркою податкових накладних, реєстрів податкових накладних, даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ПП «Аграрні інвестиції» не виписувало податкової накладної з номенклатурою "перевищення звичайної ціни над фактичною за товарами, послугами". Також не було складено та зареєстровано податкових накладних на проведення операцій по списанню відходів 3 категорії, внаслідок чого накладено на платника податку штраф в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість (п. 1201. 1 ст. 1201ПКУ), які становлять 785338,50 грн. Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДФС у Сумській області вважає, що податкові повідомлення-рішення форми «В4» від 04.07.2019 р. № та форми «ПН» від 04.07.2019 р. № є законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та дотримання норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. З огляду на викладені доводи вважає протиправними податкові повідомлення-рішення від 04.07.2019 року № , № .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено планову документальну перевірку ПП «Аграрні Інвестиції» за період з 01.01.2016р. до 31.12.2018р.

За результатами перевірки складено акт від 04.06.2019 №613/18-28-14-02/34950459/48 «Про результати планової виїзної документальної перевірки Приватного підприємства «Аграрні інвестиції» , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2015 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року (а.с.11-43).

Під час проведення перевірки, серед іншого, встановлено, що на порушення:

1.п. 188.1 ст. 188, п.198.5, ст. 198 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за грудень 2018 на загальну суму 1570677 грн., в т.ч. за грудень 2016 у сумі 38827 грн., за січень 2017 на суму 296800 грн., за серпень 2017 на суму 99764 грн., за грудень 2017 на суму 60853 грн., за березень 2018 на суму 685081 грн., за грудень 2018 на суму 389352 грн.

2. п. 201.1 ст. 201 ПКУ в частині не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в результаті чого нарахована штрафна санкція в розмірі 50% на загальну суму 785338,50 грн., в т.ч. за грудень 2016 на суму 19413,50 грн.; за січень 2017 на суму 148400 грн.; за серпень 2017 на суму 49882 грн.; за грудень 2017 на суму 30426,50грн.; за березень 2018 на суму 342540,50 грн.; за грудень 2018 на суму 194676 грн.

За результатами встановлених порушень прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.07.2019 № про зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1570677 грн., та податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 04.07.2019 № про застосування штрафу у розмірі 50% у сумі 785338грн.50коп. (а.с.9-10).

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів невідповідності ціни у спірних операціях звичайним цінам, а також того, що відходи не є товаром та не мають вартості, а їх списання є не господарською діяльністю, як наслідок, застосування штрафу також є безпідставним. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності достатніх підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 04.07.2019 року № , № , які підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, підставою для зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 570 6 77грн., став висновок контролюючого органу про порушення п. 188.1 ст. 188, п. 201.1 ст. 201 ПКУ ПП «Аграрні Інвестиції» внаслідок заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 1417480 грн., в т.ч. за січень 2017 на суму 296800 грн., за серпень 2017 на суму 99764 грн., за березень 2018 на суму 685081 грн., за грудень 2018 на суму 335835 грн., у зв`язку з заниженням бази оподаткування при здійсненні господарських операцій з постачання власної сільськогосподарської продукції (зернових) за цінами, нижчими ніж звичайні ціни, а ткож порушення п. 198.5 ст. 198 ПКУ ПП «Аграні інвестиції» внаслідок заниження суми податкового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 153197 грн.

Колегія суддів вважає зазначений висновок контролюючого органу хибним, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Виходячи з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Податкове законодавство для цілей оподаткування податком на додану вартість містить чітко визначені поняття ціни, що застосовуються для такого оподаткування.

У розумінні норм Податкового кодексу України звичайною ціною для здійснення розрахунку бази оподаткування податку на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначена зацікавленими сторонами у цивільно- правовому договорі, яка у свою чергу повинні відповідати ринковій ціні (ціні, що склалася на ринку товарів/послуг).

Відповідно до п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з п.п.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Пунктом 187.1 ст.187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Право на використання податкової інформації щодо ринкових цін та результатів її опрацювання (порівняння із ціною постачання, застосованою платником податків), у тому числі у висновках за результатами перевірок, закріплено у п.71.1 ст.71, п.74.2 ст.74 та пп.83.1.2 п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України та ст.16 Закону України «Про інформацію» інформація про ринкові ціни вважається податковою інформацією.

Підпунктом 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України передбачено використання для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів іншої оприлюдненої відповідно до законодавства інформації та/або добровільно чи за запитом наданої контролюючому органу в установленому законом порядку.

Згідно з п.74.2. ст.74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Статтею 83 Податкового кодексу України встановлено, що для посадових осіб і контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, у перевіряємий період позивач мав господарські відносини із ТОВ «Новгород- Сіверський елеватор», ТОВ «Росток- Трейд», ПАТ «Лебединський насіннєвий завод».

Матеріалами справи підтверджено, що 13 січня 2017 року між ПП «Аграрні Інвестиції» продавцем та ТОВ «Новгород- Сіверський елеватор» покупцем було укладено договір купівлі-продажу № 13/01-17.

Предметом цього договору була купівля-продаж кукурудзи 3 класу для кормових потреб загальною кількістю 3 500 000 кілограм +/ - 10 % за ціною 3,67 грн. ( з ПДВ) за 1 кілограм.

13 січня 2017 року відповідно до видаткової накладної № 1 ПП «Аграрні Інвестиції» продавець передало, а ТОВ «Новгород-Сіверський елеватор» покупець прийняло 3 500 000,00 кг. кукурудзи 3- класу для кормових потреб за ціною 3,67 грн. за 1 кг. з ПДВ, на загальну суму 12 845 00,00 грн. у тому числі ПДВ 2 140 833,33 грн..

За поставлену кукурудзу покупець з продавцем розрахувався в безготівковій формі, відповідно до платіжних доручень: № 1966 від 04.10.2017 року, №2094 від 06.11.2017 року, № 2284 від 18 грудня 2017 року, № 2404 від 30 січня 2018 року, № 3431 від 20 вересня 2018 року, № 3525 від 08.10.2018 року.

Податковий орган посилається на те, що позивач здійснив реалізацію кукурудзу 3 класу за ціною 3060,00 грн. без ПДВ за 1 тону за вказаним договором, нижче звичайних цін. Як зазначено в таблиці акту перевірки від 04.06.2019 року (сторінка 8) звичайна ціна 3 484,00 грн. без ПДВ за 1 тону.

На підтвердження звичайної ціни 3 484,00 грн за 1 тону, податковий орган доповнення до листа Головного управління статистики у Сумській області від 13.02.2018 року № 04.4-82/46-18 від 16.03.2018 року № 04.4-82/839-18, з якого вбачається, що «Середня ціна реалізації за всіма напрямками окремих видів сільськогосподарської продукції сільськогосподарськими підприємствами (крім малих) за 2016 рік та по періодах за 2017 роках», середня ціна на кукурудзу по Глухівському району за січень 2017 року становила 2 876, 30 грн. Тобто, з наданого податковим органом доказу вбачається, що середня ціна на кукурудзу по Глухівському району за січень 2017 року становила 2 876, 30 грн., а не 3 484,00 грн., як заначено в акті перевірки.

Таким чином, позивач реалізував кукурудзу за договором купівлі-продажу № 13/01- 17 від 13 січня 2017 року вище середньої статистичної ціни по Глухівському району на 183,7 грн. (3060-2876,30).

Зокрема, середня ціна кукурудзи 3 класу за січень 2017 року по м. Глухів у листі не визначена, зареєстроване місце знаходження ПП «Аграрні Інвестиції» м. Глухів, вул. Рильський шлях 1 А.

Виходячи з вище викладене висновки податкового органу про те, що за договором купівлі-продажу № 13/01-17 від 13 січня 2017 року було занижено ПДВ на суму 296 800,00 грн. не є обгрунтованими.

Також, 05 лютого 2018 року між ПП «Аграрні Інвестиції» постачальником та ТОВ «Росток- Трейд» покупцем було укладено договір поставки № 0502-1.

Відповідно до п. 1.1., 1.2.. 1.3 вказаного договору, постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товар -зерно, найменування товару, його кількість, асортимент та місце поставки вказується в додатках до цього договору. Згідно додатку № 1 від 05 лютого 2018 року сторони погодили поставку кукурудзи некласної для промислових потреб в кількості 6000,00 +/ - 10 % тон, за ціною 2500,00 грн. за 1 тону з ПДВ.

21 березня 2018 року згідно до видаткової накладної № 73 ПП «Аграрні Інвестиції» передало у власність ТОВ «Росток-Трейд» кукурудзу некласну, врожаю 2017 року в кількості 1 839,7 тон по ціні 2 500,00 грн. за 1 тону з ПДВ на загальну суму 4 599 250,00 грн. у тому числі ПДВ 766 541,47 грн., але в акті перевірки від 04.06.2019 року (сторінка 8) вказана кількість тон 1852,0, тобто на 12, 3 тони більше.

Оплата проведена за кукурудзу проведена в безготівковій формі, що підтверджується випискою банку за 05.04.20128 року.

Згідно акту перевірки від 04.06.2019 року (стр. 8), звичайна ціна на кукурудзу некласну для промислових потреб в березні 2018 року повинна бути 3932,9 грн. за 1 тону по Глухівському району, як доказ такої цими надав лист головного управління статистики у Сумській області від 05.04.2019 року № 04.4-82/2633-19, однак, в листі зазначено, що це середня ціна, яка підготовлена на підставі даних державного спостереження за формою № 21 -заг (річна, місячна) «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства».

Згідно цього листа середня ціна кукурудзи за березень 2018 року по м. Глухів не визначена, зареєстроване місце знаходження ПП «Аграрні Інвестиції» м. Глухів, вул. Рильський шлях, 1 А.

З огляду на встановлені обставини, підстави вважати, що за договором поставки № 0502-1 від 05 лютого 2018 року занижено ПДВ на суму 685 080,73 грн., відсутні.

Крім зазначеного, 25 травня 2017 року між ПП «Аграрні Інвестиції» постачальником та ТОВ «Росток- Трейд» покупцем було укладено договір поставки № 2507-3.

Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.3 вказаного договору постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товар -зерно, найменування товару, його кількість, асортимент та місце поставки вказується в додатках до цього договору. Згідно додатку № 1 від 25 травня 2017 року сторони погодили поставку пшениці 3 класу, врожаю 2017 року в кількості 1 000,00 + /- 10 % тон, за ціною 3 960,00 грн. за 1 тону з ПДВ.

Згідно видаткової накладної № 173 від 03 серпня 2017 року ПП «Аграрні Інвестиції» передало у власність ТОВ «Росток-Трейд» пшеницю 3 класу у кількості 1 050 150 кг за ціною 3,96 грн. за 1 кг з ПДВ на загальну суму 4 158 594,00 грн. в тому числі ПДВ 693 099,00 грн..

Розрахунок проведено в безготівковій формі, що підтверджується випискою по рахунку від 17.08.2017 року.

Згідно акту перевірки від 04.06.2019 року (стр. 8), звичайна ціна на пшеницю 3 класу в серпні 2017 року становила 3775,00 грн., при цьому податковий орган керувався листом головного управління статистики у Сумській області від 16.03.2018 року № 04.4-82/839-18, але згідно цього листа середня ціна на пшеницю в серпні 2017 року по Глухівському району була 3903,9 грн. за 1 тону, а по місту Глухів 3664,00 грн. за 1 тону, тобто ціна 3775,00 грн. податковим органом не обгрунтована.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що за договором поставки № 2507-3 від2 5 травня 2017 року позивачем занижено ПДВ на суму 99 764,25 грн.

Також, 19 грудня 2018 року між ПП «Аграрні Інвестиції» постачальником та ПАТ «Лебединський насіннєвий завод» покупцем було укладено договір поставки № 19/12-1. Предметом цього договору стала поставка 2 500 тон ( +/ -10 %) кукурудзи 3 класу, за ціною З 333,33 грн. за 1 тону без ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № 72 від 19 грудня 2018 р. ПП «Аграрні Інвестиції» передало ПАТ «Лебединський насіннєвий завод» кукурудзу 3 класу в кількості 2500,00 тон за ціною 3 333,33 грн. за 1 тону без ПДВ, всього на 8 333 325,00 грн., ПДВ 1 666 665,00 грн.,

разом 9 999 990,00 грн.

Розрахунки за цим договором проведено шляхом припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних вимог на підставі договору від 01 липня 2019 року.

Згідно акту перевірки від 04.06.2019 року (стр. 8), звичайна ціна на кукурудзу 3 класу за грудень 2018 року була 43)05,00 грн. та на підтвердження своїх доводів надав лист головного управління статистики у Сумській області від 05.04.2019 року №04.4-82/2633-19.

Середня ціна на кукурудзу в цьому листі по Глухівському районі в сумі 4005,0 грн. визначена на листопад 2018 року, а реалізація кукурудзи проводилася у грудні 2018 року, на грудень 2018 року середня ціна не визначена.

Отже, відсутні підстави вважати, що за договором поставки № 19/12-1 від 19 грудня 2018 року позивачем занижено ПДВ в сумі 335 835, 00 грн.

Підпунктом 14.1.218 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), що визначається виходячи з можливості покупця (продавця) без значних додаткових витрат придбати (реалізувати) товар (роботи, послуги) на найближчій для покупця (продавця) території.

Отже, якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна визначена сторонами договору, відповідає рівню ринкових цін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, податковим органом для визначення звичайної ціни реалізації зернових (пшениця, ячмінь, кукурудза) використовувалася інформація, надана Головним управлінням статистики у Сумській області листами від 16.12.2016 № 04.4-82-3561, від 13.03.2018 № 04.4-82/476-18, від 05.04.2019 № 04.4-82/2633-19 (а.с.108-116), про середню ціну реалізації сільськогосподарської продукції підприємствами Сумської області у розрізі районів. При цьому, у листі висловлене застереження про те, що наведені середні ціни призначені для статистичних цілей і не можуть використовуватися для інших цілей.

Однак, колегія суддів зауважує, що податковим органом середні ціни реалізації сільськогосподарської продукції були застосовані як звичайні ціни до спірних господарських операцій з реалізації продукції позивачем. Отже, відповідач помилково ототожнив зі звичайними цінами інформацію про валові середні ціни реалізації сільськогосподарської продукції сільськогосподарськими підприємствами Сумської області, що надана Головним управлінням статистики у Сумській області.

Отже, Головне управління статистики у Сумській області не наділене повноваженнями для визначення ціни на сільськогосподарську продукцію, його інформація не є звичайною, а є середньою.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну статистику" статистична інформація - документована інформація, що дас кількісну характеристику масових явиш та процесів, які відбуваються в економічній, соціальній, культурній та інших сферах життя суспільства.

Статистична методологія - сукупність науково обгрунтованих способів, правил і методів статистичного вивчення масових соціально-економічних явиш та процесів, які встановлюють порядок збирання, опрацювання і аналізу статистичної інформації;

Статистичне спостереження - планомірний, науково організований процес збирання даних щодо масових явищ та процесів, які відбуваються в економічній, соціальній та інших сферах життя України та її регіонів, шляхом їх реєстрації за спеціальною програмою, розробленою на основі статистичної методології.

Респондент - особа або сукупність осіб, які підлягають статистичному спостереженню у встановленому законодавством порядку і визначені у статті 4 цього Закону.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про державну статистику" первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також адміністративні дані щодо респондентів, отримані органами державної статистики від органів, що займаються діяльністю, пов`язаною із збиранням та використанням адміністративних даних, є конфіденційною інформацією, яка охороняється Законом і використовується виключно для статистичних цілей у зведеному знеособленому вигляді.

Поширення статистичної інформації, на підставі якої можна визначити конфіденційну статистичну інформацію щодо конкретного респондента, забороняється.

Статистична інформація, отримана органами державної статистики у процесі статистичних спостережень, не може вимагатися державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими юридичними особами, об`єднаннями громадян, посадовими та іншими особами з метою використання для прийняття рішень до конкретного респондента.

ПП «Аграрні Інвестиції» є конкретним респондентом у розумінні статті 4 цього Закону.

Визначаючи статистичні ціни на сільськогосподарську продукцію, органи державної статистики України (далі - орган Держстату), керуються Методологічними положеннями з організації державного статистичного спостереження щодо реалізації продукції сільського господарства сільськогосподарськими підприємствами, затвердженими Наказом Держкомстату № 147 від 15.08.2016 року (далі - Методологія № 147).

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 Методології № 147 результатами проведення державного статистичного спостереження щодо реалізації продукції сільського господарства сільськогосподарськими підприємствами є первинна й узагальнена статистична інформація, яка використовується для визначення середньої вартості одиниці (тонни, тисячі штук) реалізованої продукції сільського господарства (середньої ціни реалізації) за її видами; відстеження динаміки обсягів і середніх цін реалізації сільськогосподарської продукції та запасів зернових культур, насіння олійних культур та цукру, що зберігаються безпосередньо на потужностях підприємства; розрахунку індексів фізичного обсягу та індексів цін реалізації продукції рослинництва, тваринництва та продукції сільського господарства у цілому; складання балансів основних продуктів рослинництва та тваринництва

Отже, Методологія № 147 визначає, що органи Держстату не можуть надати інформацію щодо ринкових цін, оскільки результатом статистичних спостережень щодо реалізації сільськогосподарської продукції, є розрахунки саме середньої ціни.

Так, у листах Головного управління статистики у Сумській області 16.12.2016 року № 04.4-82-3561, № 04.4-82/476-18 від 13.03.2018 року, № 04.4-82/2633-19 від 05.04.2019 року наведені середньостатистичні ціни, тобто показники розраховані методом середніх цін. Такі показники жодним чином не відображають ціни фактичних операцій з реалізації сільськогосподарської продукції в певний період.

При цьому, органи Держстату, визначаючи середні ціни, керуються лише загальними відомостями, що надаються сільськогосподарськими виробниками, не досліджуючи при цьому жодних чинників, що впливають на ціноутворення продукції зернових, а саме:

-без поділу на класи (для пшениці III класу клейковина може бути від 19 % до 22 %, для пшениці VI класу клейковина складає до 19 %);

-без врахування рівня вологості (ціна для сої, соняшника, кукурудзи залежить від їх вологості);

-без врахування рівня сміттєвої домішки, зернової домішки (кукурудза, пшениця, соя,),

Тобто органи Держстату під час визначення середніх цін не враховують фактори, що

суттєво впливають на фактичні (ринкові) ціни реалізації сільськогосподарської продукції.

Таким чином, вбачається, що відсутнє дослідження ринкових цін з урахуванням класу (для пшениці III класу клейковина може бути від 19% до 22%, для пшениці VI класу клейковина складає до 19%), рівня вологості (ціна для сої, соняшника, кукурудзи залежить від їх вологості); рівня сміттєвої домішки, зернової домішки (кукурудза, пшениця, соя) та інших умов, які безпосередньо впливають на формування ціни контракту.

Ваховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган не визначив ринкових цін стосовно товарів, які реалізовував позивач, а тому не довів невідповідності ціни у спірних операціях звичайним цінам.

Таким чином, заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 1417480 грн., у зв`язку з заниженням бази оподаткування при здійсненні господарських операцій з постачання власної сільськогосподарської продукції (зернових) за цінами, нижчими ніж звичайні ціни, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

З приводу висновків контролюючого органу про порушення п. 198.5 ст. 198 ПКУ ПП «Аграні інвестиції» внаслідок заниження суми податкового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 153197 грн., в т.ч за липень 2016 у сумі 38827 грн, за серпень 2017 на суму 60853 грн., за липень 2018 на суму 53517грн., під час списання відходів III категорії на загальну суму 919181,47 грн., в т.ч за липень 2016 у сумі 232961,95 грн, за серпень 2017 на суму 365118 грн., за липень 2018 на суму 321101,52 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 14.1.36 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до п. 198.5. ст. 198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 №132 (далі по тексту - Методичні рекомендації), продукція власного виробництва поточного року відноситься на витрати за плановою собівартістю з коригуванням її в кінці року до рівня фактичних витрат.

Пунктом 1.2. Методичних рекомендацій визначено, що собівартість продукції (робіт, послуг) - це витрати підприємства, пов`язані з виробництвом продукції, виконанням робіт та наданням послуг.

«Порядок приймання зерна на зберігання, переробку та заставу від власників» було регламентовано Наказом Міністерства аграрної політики України № 661 від 13.10.2008 р. «Про затвердження Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Так, основними операціями з доробки зерна в елеваторах (складах) є його очищення, сушіння, вентилювання, знезараження.

При очищенні зерна з маси видаляється значна кількість домішок. Відходи, відповідно до визначення, наведеного у ДСТУ 2629-94 - малоцінні кормові і покормові залишки, які одержують під час виробництва основної продукції (зернові відходи, пил оббивальний, лузга, дрібні зерна). Зернові відходи 3 категорії - залишки від очищення зерна, до складу яких входять не більше ніж 2% зерна, соломисті частинки, пил аспіраційний і оббивальний чорний. А відповідно, відходи III категорії є одним із складових структури зернини, яке було вирощено підприємством.

Отже, витрати позивача, пов`язані з вирощуванням, збиранням зернових культур, включаючи вартість з доробки зерна, становлять собівартість цього товару, з огляду на яку визначається і майбутня ціна реалізації, а вартість доробки зерна, в результаті якої отримуються відходи ІІІ категорії, є складовою вартості готової продукції (зерна), операції з постачання якого підлягають подальшому оподаткуванню.

Таким чином, відходи, як складова зернової маси, є елементом виробленої продукції, яка вирощується для отримання прибутку підприємством, тобто використовуються в господарській діяльності. Про це свідчать і вимоги П(С)БО 30 "Біологічні активи", в якому визначено, що сільськогосподарська продукція - актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що відходи III категорії не придбавалися, не виготовлялися, не використовувалися, вони не є товаром (не мають вартості), а їх списання є не господарською діяльністю, а веденням бухгалтерського обліку.

Крім того, згідно з карткою рахунку 2317 за 24 червень 2018 року при списанні відходів 3 категорії собівартість зерна не змінилася, оскільки до списання відходів вона була 3 714 303,97 грн. та після їх списання вона залишилася 3 714 303,97 грн ,тобто вартість відходів включено в ціну зерна (а.с.155).

Згідно з карткою рахунку 2317 за 2 серпня 2017 року при списанні відходів 3 категорії собівартість зерна не змінилася, як до, так і після списання відходів вона становила 2 204 961грн.91коп.,тобто вартість відходів включено в ціну зерна (а.с.157).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, списуючи відходи III категорії, підприємством не було порушено п. 198.5 ст. 198 ПК України, а тому безпідставним є нарахування податкових зобов`язань підприємству у сумі 153197,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, зменшення позивачем суми від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 570 6 77грн. не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовано наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.07.2019 № про зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1570677 грн. колегія суддів вважає необгрунтованим.

З приводу податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 04.07.2019 № про застосування штрафу у розмірі 50 % у сумі 785 338,50 грн. колегія суддів вказує на те, що перевіркою податкових накладних, реєстрів податкових накладних, даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ПП «Аграрні інвестиції» не виписувало податкової накладної з номенклатурою "перевищення звичайної ціни над фактичною за товарами, послугами". Також не було складено та зареєстровано податкових накладних на проведення операцій по списанню відходів 3 категорії.

Дані порушення тягнуть за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість (п. 1201. 1 ст. 1201 Податкового кодексу України), які складають 785338,50 грн.

У відповідності до статті 120.1.2. Податкового кодексу України відповідальність наступає за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.

Так, з огляду на необгрунтованість винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 04.07.2019 № про зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 1570677 грн., відсутність порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних при реалізації продукції власного виробництва контрагентами ПП «Новгород-Сіверський Елеватор», ТОВ «Росток-Трейд», ПАТ «Лебединський насіннєвий завод», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність винесення податкового повідомлення-рішення від 04.07.2019 № про застосування штрафу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень форми «В4» від 04.07.2019 р. № та форми «ПН» від 04.07.2019 р. № , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно ПП "Аграрні Інвестиції" оскаржуваних податкових повідомлень.

Так, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність висновків акту перевірки та наявність підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі № 480/2774/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 28.09.2020 року