Справа № 640/22065/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м. Київ № 640/22065/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМ 360»

до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РАМ 360» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову від 28.10.2019 року в ВП № 60334698 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМ 360» на рахунку МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ «Приватбанк» м. Київ р/р НОМЕР_1 UAН, які призначені для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через рахунок № НОМЕР_1 UAН в Печерській Ф.АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, МФО 300711 здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів позивача. Постановою державного виконавця від 28.10.2019 року ВП № 60334698 про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМ 360», які знаходиться на зазначеному рахунку. Зазначає, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву чи пояснень, не надав, доказів щодо заявлених позовних вимог на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові не подав, як і не надав заяви про визнання позову.

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Задорожною Т.А. 28.10.2019 в рамках виконавчого провадження № 60334698 винесено постанову про арешт коштів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМ 360».

Відповідно до доводів позивача, кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМ 360» на рахунку № НОМЕР_1 UAН в Печерській Ф.АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, МФО 300711 підпадають під категорію захищених коштів, на які згідно з ч. 2 ст. 52 Закону заборонено накладати арешт.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення арешту на кошти, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «РАМ 360» звернулось до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції чинній станом на 19 січня 2019 року, далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» I виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

З матеріалів справи слідує, що незгода позивача з постановою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28 жовтня 2019 року ВП № 60334698 ґрунтується на тому, що на рахунок № НОМЕР_1 UAН в Печерській Ф.АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, МФО 300711, з якого здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів, накладено арешт .

Разом з тим, суд зауважує, що з наявного в матеріалах справи Договору №17В21000387 від 27.12.2017 р. укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «РАМ 360» про обслуговування Клієнта з переказу заробітної плати, авансів на відрядження, стипендій, виплат за договорами цивільно-правового характеру та інших виплат з використанням платіжних карток та Додатку №2 до цього Договору вбачається, що рахунок для перерахування в банк коштів заробітної плати, стипендії та інших видів виплат, передбачених чинним законодавством ТОВ «РАМ 360» відкритий за № НОМЕР_2 , МФО 300711.

При цьому, з Постанови про арешт коштів боржника від 28.10.2019 року в ВП № 60334698, вбачається , що на такий рахунок № НОМЕР_2 , МФО 300711 арешт на кошти державним виконавцем не накладався, а отже доводи позивача, що рахунок № НОМЕР_1 UAН в Печерській Ф.АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, МФО 300711 підпадає під категорію захищених коштів, на які згідно з ч. 2 ст. 52 Закону заборонено накладати арешт, є хибними та не підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що оскаржуваною постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 28.10.2019р.накладено арешт на кошти, на які згідно з ч. 2 ст. 52 Закону заборонено накладати арешт.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначено слід дійти висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250, 287 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити..

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська