Справа № 360/3035/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

29 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3035/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без виклику сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи», Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» про визнання неправомірної відмови у призначенні групи інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі відповідач 1), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі відповідач 2) у якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Луганського комунального закладу «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 третьої групи інвалідності війни пов`язаної з захистом Батьківщини, безстроково згідно з свідоцтвом про хворобу № 2034 від 26.11.2019, виданим Військово-медичним клінічним центром Південного регіону всупереч наказу МОЗ України № 420 від 05.062012, Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009, Постанови КМУ № 685 від 08.09.2015, Закону України № 2318-VIII від 13.03.2018;

- зобов`язати Луганський комунальний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» винести рішення щодо призначення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності війни, пов`язаної з захистом Батьківщини, безстроково з 25.02.2020 згідно зі свідоцтвом про хворобу № 2034 від 26.11.2019, виданим Військово-медичним клінічним центром Південного регіону та на підставі наказу МОЗ України № 420 від 05.062012, Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009, Постанови КМУ № 685 від 08.09.2015, Закону України № 2318-VIII від 13.03.2018 та зобов`язати призначити від 30 до 60 відсотків втрати професійної працездатності;

- визнати неправомірними дії Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія» Міністерства охорони здоров`я України щодо відмови скасування рішення Луганського комунального закладу «Обласного центра медико-соціальної експертизи» щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 третьої групи інвалідності війни, пов`язаної з захистом Батьківщини, безстроково з 25.02.2020 згідно з п. 13 Положення про Порядок умови та критерії встановлення інвалідності, Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009, Приказу МОЗ України № 420 від 05.06.2012, Постанови КМУ № 686 від 08.09.2015, Закону України № 2318- VIII від 13.03.2018, п. 13 розділу обов`язки і права Комісії Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009;

- зобов`язати Державний заклад «Центральну медико-соціальну експертну комісію» Міністерства охорони здоров`я України скасувати своє рішення щодо відмови ОСОБА_1 відмінити рішення від 25.02.2020 Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відмови ОСОБА_1 призначити третю групу інвалідності війни, пов`язаної з захистом Батьківщини безстроково з призначенням від 30 до 60 відсотків втрати професійної працездатності з 25.02.2020 згідно із п. 13 розділу обов`язки і права Комісії Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009;

- у разі прийняття судом рішення на користь позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовної заяви зазначено наступне.

Позивач пройшов курс обстеження у Військово-медичному центрі Південного регіону, який установив діагноз та ухвалив постанову Військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання та про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю позивача та видав позивачу свідоцтво про хворобу № 2034 від 26.11.2019.

Позивач надав усі необхідні документи для проведення засідання відповідача 1 на предмет надання інвалідності або встановлення відсотків втрати професійної працездатності позивача в КНП «Старобільський районний центр медико-санітарної допомоги», яка 24.01.2020 надіслала поштою пакет документів до відповідача 1.

25.02.2020 комісія МСЕК ухвалила рішення про встановлення позивачу 15 відсотків втрати професійної працездатності, що вказав у довідці серії 12ААА № 005822 від 25.02.2020.

Позивач оскаржив вказане рішення до відповідача 2, який в свою чергу своїм рішенням від 16.06.2020 відмовив позивачу відмінити рішення відповідача 1 від 25.02.2020 в частині не надання позивачу інвалідності та провести повторне засідання комісії з цього питання.

З рішеннями відповідачів стосовно відмови в призначенні третьої групи інвалідності війни, пов`язаної з захистом Батьківщини з втратою професійної працездатності від 30 до 60 відсотків пожиттєво позивач не згоден, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач вважає, що відповідачі при розгляді питання про встановлення позивачу третьої групи інвалідності та відсотків втрати професійної працездатності діяли всупереч законодавства України.

Ухвалою суду від 17.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.09.2020 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 39-41), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

ОСОБА_1 в 2015 році було проведено операцію - ушивання перфоративної виразки (м. Лутугине, Луганська область). Проходив службу у Збройних Силах з травня 1982 року по травень 1984 року, з 2017 року приймав участь в АТО. Складено Свідоцтво про хворобу № 2034 від 26.11.2019. ОСОБА_1 первинно оглянуто на засіданні обласної МСЕК 25.02.2020 за участю начальника відділу у Луганській області Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України - ОСОБА_2 , який залучений до засідань МСЕК з метою посилення якості проведення медико-соціальної експертизи населенню, усунення соціальної напруги, профілактики непорозумінь та скарг під час огляду учасників АТО та ООС.

Враховуючи виявлену патологію, мінімальні функціональні порушення, профмаршрут, згідно постанови КМУ № 975 від 25.12.2013, ОСОБА_1 встановлено 15% втрати працездатності по Свідоцтву про хворобу № 2034 від 26.11.2019 «Захворювання, Так, пов`язане з захистом Батьківщини». Рішення МСЕК прийнято на підставі «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2011, «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», яке затверджене постановою КМУ від 03.12. 2009 № 1317 та постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Згідно до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, комісії МСЕ визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, а також згідно до п. 1.10. «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2011, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження рішення МСЕК до Центральної МСЕК МОЗ України. У зв`язку з карантинними заходами, питання щодо оскарження рішення обласної МСЕК було розглянуто Центральною МСЕК МОЗ України в заочному порядку, та надано письмове рішення від 16.06.2020 № 56-13/12/-370, згідно якого рішення обласної МСЕК від 25.02.2020 про встановлення 15 % втрати працездатності, залишено без змін. Одночасно, Центральна МСЕК МОЗ України повідомила, що при надходженні нових медичних документів у разі зміни стану здоров`я ОСОБА_1 (направлення на МСЕК за ф. 088/о) можливо повернутися до розгляду порушеного питання. Але до цього часу направлення на МСЕК на ім`я ОСОБА_1 не надходило.

На підставі викладеного, відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

14.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 72), в якій позивач зазначив, що не згоден з висновком відповідача 1, вважає, що група інвалідності встановлюється тільки на підставах ступеню захворювання. У позивача в свідоцтві про хворобу № 2034 вказано: «… з помірним порушенням функції травлення». Згідно п. 2.13.4 Приказу Міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05.06.2012, згідно з розділом Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у пункті 27 Постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009 вказано, що «підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності є стійкі помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням». Тому на думку позивача, відповідач 1 повинен був встановити позивачу ІІІ групу інвалідності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 19.07.2017 № 934-32074 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 9) та статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.08.2018 (а.с. 7).

Відповідно до довідок Військової частини НОМЕР_3 від 20.11.2019 №№ 1606, 1601/1 позивач у період з 24.10.2017 по 24.12.2017, з 29.12.2017 по 12.02.2018, з 16.02.2018 по 30.04.2018, з 01.05.2018 по 23.06.2018, з 23.11.2018 по 12.08.2019 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях (а.с. 15,16).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 10.12.2019 № 250 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , санітарного інструктора медичного пункту самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10 грудня 2019 року № 114-РС відповідно до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597 з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами 10 грудня 2019 року (а.с. 14).

Згідно із свідоцтвом про хворобу № 2034 позивачу встановлено діагноз- хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки лікована оперативно (2015 рік ушивання перфоративної виразки), ускладнена постбульбарним стенозом в стадії декомпенсації. Гастроезофагеальна хвороба, з помірним прошенням функції травлення. Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Багатовузловий еутироїдний зоб. Кісти нирок без порушення функції. Хронічний простатит, ремісія. Захворювання, ТАК, пов`язані із проходженням військової служби (а.с. 10).

09.01.2020 військовим комісаром Старобільсько-Новопсковського об`єднаного районного військового комісаріату було видане направлення № 27 на ім`я голови Луганського комунального закладу «Обласний центр МСЕК», яким направлено сержанта запасу ОСОБА_1 для рішення про встановлення втрати працездатності у відсотковому відношенні або визначенні групи інвалідності (а.с. 59).

24.01.2020 Комунальним некомерційним підприємством «Старобільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Старобільської районної ради» видано направлення на медико-соціальну експертну комісію ОСОБА_1 за формою № 088/о (а.с. 44-45).

25.02.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ЛКЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» в якій просив оглянути його на засіданні обласної МСЕК Луганської області за його фактичним місцем перебування (а.с. 64).

25.02.2020 позивача оглянуто медико-соціальною експертною комісією про що складено акт від 25.02.2020 № 23-307 та встановлено втрату професійної працездатності 15 % (а.с. 42-43).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 005822, виданої ОСОБА_1 , ступінь втрати професійної працездатності у відсотках по страховці 15% по свідоцтву про хворобу № 2034 від 26.11.2019 згідно Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013, захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 12).

Позивач не погодився із даним висновком і оскаржив його до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України», відповідач 1 листом від 21.05.2020 № 01-19/244 направив медичну справу ОСОБА_1 для заочного розгляду з метою оскарження рішення Луганської обласної МСЕК (а.с. 66).

ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України» листом від 16.06.2020 № 56-13/12/-370 повідомила, що рішення обласної МСЕК від 25.02.2020 про визначення 15% втрати працездатності залишено без змін. Одночасно повідомило, що при надходженні нових медичних документів про зміни стану здоров`я хворого вважають за можливе повернутися до розгляду порушеного питання (а.с. 67).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91 № 875-XII (далі - Закон).

Згідно статей 2 - 3 вказаного Закону, інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів в особі їх республіканських органів.

Відповідно до пунктів 1 - 5 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні. МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Обов`язки та права комісій визначаються пунктами 11-13 цього Положення, яким передбачено, що окрім іншого, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

Обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання; проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій (п. 12 Положення).

Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи; проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;

Відповідно до пункту 20 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначений Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009. Згідно цього положення медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд (п. 8 Положення).

Пунктом 22 Положення передбачено, що повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення. Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ (п. 23-24 Положення).

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності (п. 26 Положення).

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені:

обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;

обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;

обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає);

обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії);

обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів;

обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації;

обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Особи з інвалідністю III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів (п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Класифікацію основних видів порушення функцій, основних критеріїв життєдіяльності та ступенів їх вираженості, визначено пунктом 2.2 розділу 2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 N 561, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за N 1295/20033 (далі - Інструкція № 561). В зазначеному пункті критеріями життєдіяльності людини визначені здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.

Ступінь обмеження життєдіяльності - величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв.

Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне.

Помірно виражене обмеження життєдіяльності зумовлено порушеннями функції органів і систем організму, що призводять до помірного обмеження можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності.

З нормативно-правових актів, якими врегульований порядок проведення медико-соціального експертного обстеження з метою встановлення інвалідності, вбачається, що відповідне рішення МСЕК приймається на підставі вивчення медичної документації та за результатами об`єктивного обстеження осіб - членами комісії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України від 05.09.2011 № 561, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1295/20033 група інвалідності III встановлюється при таких захворюваннях:

відсутність одного ока; стійкий повний птоз на одному оці після проведення усіх видів відновного лікування; сліпота на одне око (гострота зору з переносною корекцією 0,05 і нижче або концентричне звуження поля зору до 10 град. від точки фіксації); двобічна глухота; стійка трахеостома; стеноз гортані II-III ступенів внаслідок травматичного або інфекційного ураження нервово-м`язового апарату гортані з одно- або двобічним парезом і стійкою дисфонією; стійка афонія органічного генезу; дефект щелепи чи твердого піднебіння, якщо протезування не забезпечує жування; спотворюючі обличчя рубці та дефекти, які не піддаються хірургічно-косметологічній корекції; гіпофізарний нанізм; остеохондропатія, остеохондродистрофія при зрості менше 150 см; помірна сенсорна афазія; параліч китиці; параліч або виражений парез верхньої або нижньої кінцівки, що супроводжується значним обмеженням обсягу активних рухів в усіх суглобах і гіпотрофією м`язів: плеча - більше 4 см, передпліччя - більше 3 см, стегна - більше 8 см, гомілки - більше 6 см, а також гіпотрофією м`язів китиці чи стопи; чужорідне тіло в речовині головного мозку (внаслідок травми), якщо травма супроводжувалась абсцесом мозку або менінгоенцефалітом; введення чужорідних тіл у речовину головного мозку з метою лікування не є дефектом, і група інвалідності встановлюється залежно від порушень нервової системи та психіки; значний дефект кісток черепа (3 кв.см і більше, крім випадків заміщення його аутокісткою) або при менших розмірах, якщо має місце пульсація мозку, або при відсутності пульсації у випадках, коли травма супроводжувалась ускладненням (інфекційно-гнійним процесом); відсутність китиці і вищий рівень ампутації верхньої кінцівки; хибний суглоб плеча або обох кісток передпліччя; відсутність усіх фаланг чотирьох пальців китиці, за винятком першого; відсутність трьох пальців китиці, включаючи перший; анкілоз чи виражена контрактура тих самих пальців у функціонально невигідному положенні; відсутність першого та другого пальців з відповідними п`ястковими кістками; відсутність перших пальців обох китиць; відсутність трьох пальців китиці з відповідними п`ястковими кістками; кукса стегна чи гомілки; кукса стопи на рівні суглоба Лісфранка або на вищому рівні; двобічна кукса стопи з резекцією голівок плюсневих кісток за Шарпом; різко виражена контрактура чи анкілоз двох скокових суглобів; різко виражена контрактура чи анкілоз скокового суглоба з розташуванням стопи у функціонально невигідному положенні; різко виражена контрактура чи анкілоз кульшового або колінного суглоба; вроджений чи набутий вивих одного кульшового суглоба із значним порушенням функції; деформація грудної клітки внаслідок резекції чотирьох і більше ребер при наявності дихальної недостатності І ступеня і більше; хибний суглоб стегна чи обох кісток гомілки або великої гомілкової кістки при неефективності реабілітаційних заходів після п`яти років спостереження; нестійкий колінний чи кульшовий суглоб з вираженим порушенням функції кінцівки; укорочення нижньої кінцівки на 7 см і більше; ендопротез колінного чи кульшового суглоба або діафіза великих трубчастих кісток; сколіоз III ступеня, кіфосколіоз III ступеня з наявністю дихальної недостатності або сколіоз чи кіфосколіоз IV ступеня; анкілоз або різко виражена контрактура ліктьового суглоба у функціонально невигідному положенні, контрактура передпліччя в положенні повної пронації; ішемічна контрактура передпліччя Фолькмана з вираженим функціональним порушенням китиці; екстирпація шлунка, тотальна колопроктектомія, панкреатоектомія з наявністю цукрового діабету; тотальна тиреоїдектомія з субкомпенсованим або некомпенсованим гіпотиреозом при адекватному лікуванні; чужорідне тіло в серцевому м`язі чи у перикарді внаслідок травми (поранення), штучний клапан серця, функціонуючий кардіостимулятор; введення чужорідних тіл у судини серця, міокард, перикард з метою лікування або діагностики не є дефектом, і група інвалідності встановлюється залежно від порушень функції серцево-судинної системи та обмеження життєдіяльності хворого; відсутність однієї нирки; відсутність однієї легені; однобічна мастектомія внаслідок злоякісного новоутворення.

Механізм встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків регулює Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затверджений наказом МОЗ України від 05.06.2012 № 420, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за № 1387/21699 (далі Порядок № 420).

Відповідно до пунктів 1.6, 1.8, 1.9 Порядку № 420 при встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів.

Якщо травма пов`язана з виробництвом чи професійним захворюванням, що погіршили перебіг захворювання, на яке потерпілий страждав раніше, ступінь втрати професійної працездатності визначається, виходячи із спричинених ними порушень функцій організму з урахуванням тих, що були раніше.

За наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється:

при І групі інвалідності - не вище 100%;

при ІІ групі інвалідності - не вище 85%;

при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%.

У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Основним принципом експертизи професійної працездатності потерпілого є сукупний аналіз таких критеріїв: клініко-функціональних; характеру професійної діяльності (кваліфікації, якості і обсягу праці, здатності до його виконання); виду і ступеня обмеження життєдіяльності.

Згідно з п. 2.13.4 Порядку № 420 при помірно виражених порушеннях функцій організму (ІІІ група інвалідності), якщо потерпілий може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з вираженим зниженням кваліфікації або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або якщо він втратив здатність продовжувати професійну діяльність внаслідок помірного порушення функцій організму, але може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах 30 - 60 відсотків.

Так, дослідивши матеріали медекспертної справи заведеної на ім`я ОСОБА_1 , судом встановлено, що в акті огляду медико-соціальною експертною комісією за № 23-307 від 25.02.2020 Луганської обласної МСЕК містяться дані об`єктивного обстеження позивача лікарями - спеціалістами, за результатами яких встановлено діагноз: «Хронічна виразкова хвороба 12-палої кішки в стадії ремісії. Операція ушивання перфоративної виразки у 2015 році, ускладнена постбульбарним стенозом рубцовою деформацією ЦДПК. Гастроезофагельна рефлюксна хвороба, незначне порушення функції травлення». Встановлено 15 відсотків втрати професійної працездатності по свідоцтву про хворобу № 2034 від 26.11.2019 згідно Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013, захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. За даного захворювання група інвалідності не встановлена, оскільки, наявна патологія з урахуванням ступеню порушення функцій не дає підстав для встановлення інвалідності.

Так, захворювання позивача не входить до переліку, визначених пунктами 3.4.1-3.4.43 Інструкції № 561 за яких встановлюється ІІІ група інвалідності.

За висновком Акта огляду МСЕК № 23-307 від 25.02.2020, відповідного захворювання у позивача також не підтверджено, що унеможливлює встановлення йому третьої групи інвалідності.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач стверджує про наявність у нього стійких необоротних змін та розладу функцій здоров`я, наполягає на тому, що його життєдіяльність обмежено, що є підставою для встановлення йому ІІІ групи інвалідності.

Оцінюючи такі доводи суд звертає увагу на пункт 27 Положення № 1317, в якому чітко визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. І такими медичними критеріями для встановлення ІІІ групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності. В той же час, як вбачається з актів огляду позивача медико-соціальною експертною комісією не було встановлено обмеження життєдіяльності позивача в призмі медичного критерію, що свідчить про відсутність підстав для визначення ІІІ групи інвалідності.

Зокрема, доводи позивача про наявність підстав для встановлення йому ІІІ групи інвалідності та зобов`язання встановити таку інвалідність безстроково, із посиланням на виписки з медичних карток за час стаціонарного лікування, суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що для встановлення групи інвалідності має значення сукупність 2 факторів:

1) наявність стійкого порушення стану здоров`я;

2) обмеження життєдіяльності особи якнайменш в помірному ступеню, викликані порушеннями стану здоров`я.

У даному випадку суд погоджується з доводами відповідач 1 про не доведення жодної з підстав, що дає право для встановлення ІІІ групи інвалідності. Разом з тим, відповідач 2 роз`яснив, що при надходженні нових медичних документів про зміни стану здоров`я позивача будуть наявні підстави для повторного розгляду питання про встановлення інвалідності.

Суд зазначає, що визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи входить до компетенції медико-соціальної експертизи.

В даному випадку суд не вправі ототожнювати чи надавати пріоритетну оцінку одному акту огляду медико-соціальної експертної комісії над іншим, оскільки в усіх випадках такою комісією зроблено висновок про відсутність медичних показань у позивача для встановлення йому групи інвалідності.

Тобто, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, в той час як адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 вересня 2019 року у справі № 215/3246/17 та від 09 грудня 2019 року у справі № справа №160/9746/18.

Завданням суду, при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 березня 2019 року у справі № 805/773/17-а).

Як вже зазначено вище, розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу 25.02.2020, відповідачем 1 дотримано порядку розгляду цього питання в контексті приписів Інструкції № 561, Положення № 1317, Положення про МСЕК.

Відтак, враховуючи, що в ході судового розгляду справи судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача 1 при прийнятті рішення 25.02.2020 щодо не встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності та відповідача 2 при залишенні вказаного рішення без змін, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (, місцезнаходження: 93406, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, б. 37), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Ю. Коцюбинського, б. 9) про визнання неправомірної відмови у призначенні групи інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова