Справа № 640/21870/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

21 вересня 2020 року м. Київ № 640/21870/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, без виклику сторін, у справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу №3021/5 від 03.09.2020,

встановив:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) з Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №3021/5 від 03.09.2020.

На адресу суду позивачем подано клопотання про забезпечення шляхом зупинення дії наказу №3021/5 "Про задоволення скарги" від 03.09.2020 Міністерства юстиції України, до моменту прийняття рішення по справі за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу №3021/5 від 03.09.2020.

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що після прийняття оскаржуваного наказу, внаслідок його виконання, буде забезпечено негайне виконання блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, протягом трьох календарних місяців буде зупинена діяльність як в якості нотаріуса, так і в якості реєстратора речових прав.

Крім того, позивач зазначає, що являється інвалідом другої групи та втративши можливість вчиняти відповідні нотаріальні дії, фактично втрачає право отримувати прибуток протягом трьох місяців, не матиме можливість сплачувати необхідні платежі (оренда офісу, комунальні платежі, податки, тощо), і забезпечувати матеріально свою родину, оскільки іншого доходу, як здійснення нотаріальної діяльності позивач не має.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При розгляді та вирішенні даного клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Iрланді1» (Заява №50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як нагопошується у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» (заява № 21948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року №3-рп-2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своє суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Розглянувши зазначену заву, суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи з того, що не вжиття заходів забезпечення позову, тягне для заявника, негативні наслідки, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями статей 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу №3021/5 «Про задоволення скарги», прийнятого 03.09.2020 Міністерством юстиції України, до моменту прийняття рішення по справі за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу №3021/5 від 03.09.2020.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.В. Смолій