Справа № 200/8522/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 р. Справа№200/8522/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Галустян Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

11 вересня 2020 року приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол» звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича від 13 серпня 2020 року про стягнення з приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» основної винагороди у розмірі 4 364 402,43 грн., винесеної в межах виконавчого провадження ВП 62819279 із примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 31 травня 2016 року у справі №905/2214/14-908/5734/14.

Позов обґрунтовувало тим, що 02 вересня 2020 року на його адресу надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича від 13 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №62819279 з примусового виконання наказу від 31 травня 2016 року №905/2214/14-908/5734/14, що виданий Господарським судом Донецької області, про стягнення з приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошових коштів, та прийнята 13 серпня 2020 року у цьому виконавчому провадженні постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця ВП №62819279 у розмірі 4 913 743,32 грн.

Позивач вважав, що у приватного виконавця були відсутні підстави для стягнення основної винагороди приватного виконавця, яка визначена в оскаржуваній постанові, у зв`язку з чим така постанова підлягає визнанню незаконною та скасуванню.

Вважав, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному розмірі до фактично стягнутої суми. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 260/801/19. Тому винесення постанови про стягнення основної винагороди без вчинення заходів примусового виконання рішення та повного або часткового виконання рішення є передчасним. Крім того, в порушення вимог законодавства постанова не містить визначення порядку стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що відповідно ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, винесення постанови про стягнення основної винагороди є обов`язком приватного виконавця, і такий обов`язок має бути виконаний одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 200/13920/19-а.

Отже, приватний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення основної винагороди саме одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, що і було зроблено.

Оскаржена постанова містить розрахунок основної винагороди та порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця. Зазначення в даній постанові про те, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди є виконавчим документом та підлягає пред`явленню до примусового виконання в строк та у порядок, встановлені законом, є повністю правомірним та відповідає вимогам законодавства України. У випадку якщо вказана винагорода не буде стягнена в рамках примусового виконання зазначеного наказу суду, а дії приватного виконавця призведуть до повного виконання виконавчого документу, то приватний виконавець після закінчення виконавчого провадження ВП №62819279 буде мати можливість подати дану постанову на виконання до іншого приватного виконавця та/або до органів державної виконавчої служби.

Тому вважав оскаржену постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця законною, обґрунтованою та такою, що повністю відповідає вимогам законодавства, а позов таким, що поданий позивачем (боржником у справі) не з метою захисту порушених прав, а лише з метою ухилення від зобов`язань за виконавчим документом та в подальшому сплати основної винагороди приватного виконавця, що в свою чергу є результатом свідомого зловживання боржником своїми процесуальними правами.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні у зв`язку з COVID-19.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Неявка у судове засідання таких осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича перебуває наказ №905/2214/14-908/5734/14, що виданий 31 травня 2016 року Господарським судом Донецької області, яким стягнуто з публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 3% річних у розмірі 5357528,67 грн., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 43706824,55 грн., а також судовий збір в сумі 73080 грн.

Так, 13 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем на підставі вказаного наказу в межах виконавчого провадження ВП № 62819279 винесено:

- постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62819279 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошових коштів, з яких: 3% річних у розмірі 5 357 528,67 грн., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, - 43 706 824,55 грн., а також судовий збір - 73 080 грн.;

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 4 913 743,32 грн. (в розмірі 10 відсотків стягнутої суми).

Вказані постанови надсилалися відповідачем на поштову адресу позивача та отримані ним 02 вересня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» врегульована винагорода приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 31 вказаного Закону за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Частиною 3 ст. 31 цього Закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

- фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

- відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 та 5 ст. 31 вказаного Закону основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч. 6 ст. 31 Закону основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 31 цього Закону приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Аналогічні положення містяться в п. 9 розд. III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 затверджений Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 19 вказаного Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, винесення постанови про стягнення основної винагороди є обов`язком приватного виконавця, і це відбувається одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. В постанові про стягнення основної винагороди зазначаються: 1) розрахунок основної винагороди; 2) порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Вказані положення законодавства відповідачем дотримані.

Так, постанову про стягнення основної винагороди винесено одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постанова містить розрахунок основної винагороди, а саме зазначено, що у виконавчому провадженні №62819198 виконавчий документ, що підлягає примусовому виконанню, має майновий характер; сума боргу за виконавчим документом складає 49137433,22 грн.; 10 відсотків стягнутої суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, складає 4913743,32 грн., тому основна винагорода приватного виконавця становить 4913743,32 грн.

Постанова також містить порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця, а саме зазначено, що: «Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), якщо суму боргу, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів)».

Постанова також містить реквізити боржника та стягувача за даним виконавчим документом, а також посилання на відповідні норми права.

Отже, ухвалюючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, приватний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, і не порушив права а законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

О огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

Вирішуючи спір судом враховано правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 200/13920/19-а, предметом оскарження в якій була постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця, де Суд зазначив, що початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення основної винагороди із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню. Крім цього, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням виконавцем певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження, яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума основної винагороди у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом, і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру винагороди пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом…. Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалюючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10 відсотків, приватний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, яке регулює спірні правовідносини, тому жодних правових підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови відповідача немає.

Вказана постанова Верховного Суду є останньою, що винесена Верховним Судом у подібних правовідносинах, а тому постанова Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 260/801/19, на яку посилався позивач, застосуванню не підлягає. Крім того, обставини в справі № 260/801/19 не є аналогічними обставинам даної справи, адже в ній приватним виконавцем, на відміну від обставин даної справи, виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі поданих ним заяв про повернення виконавчих листів без виконання.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» (84610, Донецька обл., м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10, ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 25/2, офіс 2) про визнання незаконною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 272 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Логойда