Справа № 695/1446/17
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року справа № 695/1446/17
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року заступник військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.09.2018 у справі № 695/1446/17 позов заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 3 904 612,51 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 58 569,19 грн.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 27.11.2018 рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.09.2018 у справі № 695/1446/17 змінено, зменшено визначений судом розмір майнової шкоди стягнутої з ОСОБА_1 , з 3 904 612,51 грн до 1 301 537,50 грн. Рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 58 569,19 грн скасовано, судові витрати у сумі 48 807,63 грн компенсовано за рахунок держави.

Постановою Верховного Суду від 15.04.2020 вищевказані судові рішення скасовано, провадження у справі № 695/1446/17 закрито, оскільки спір у даній справі підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 16.06.2020 справу № 695/1446/17 передано для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

26.06.2020 матеріали справи № 695/1446/17 надійшли до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передані на розгляд головуючому судді Кульчицькому С.О.

Ухвалою від 20.07.2020 суддя Кульчицький С.О. прийняв матеріали справи № 695/1446/17 до свого провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем подано 19.08.2020 до суду відзив, в якому зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки з позовом прокурор звернувся у травні 2017 року, тоді як шкоду відповідачем заподіяно у лютому 2015 року. З огляду на те, що справа розглядається в порядку адміністративного судочинства, відповідачу як суб`єкту владних повноважень згідно з нормами Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено 6-місячний строк для звернення до суду. Також у відзиві зазначено, що шкода відповідачем заподіяна внаслідок необережних дій, тому він має нести відповідальність відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, тобто у повному розмірі шкоди у сумі 1 301 537,50 грн.

31.08.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на безпідставність доводів відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки протягом встановленого у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 строку, позивач звернувся з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Також позивач зазначив, що Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі та Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношення до його вартості є спеціальними нормами для спірних правовідносин і за їх змістом немає значення заподіяння шкоди навмисно чи з необережності, тому відповідач повинен нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди та у 3-кратному розмірі вартості майна.

25.09.2020 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, з огляду на що розгляд справи здійснюється у перший робочий день після відпустки 28.09.2020.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що відповідач з 05.08.2013 по 27.04.2015 проходив військову службу на посаді командира зенітної батареї військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «майор»

21.02.2015 близько 02:30 год., майор ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності наказу вищестоящого командира, самовільно керуючи військовою технікою, а саме гусеничною машиною на якій установлено озброєння - самохідною вогневою установкою ГМ-569А - 9А310М1, заводський № 6464, бортовий номер НОМЕР_3 , спорядженою чотирма зенітними керованими ракетами 9М38М1, порушивши правила водіння бойової машини, рухаючись за відсутності схеми маршруту та не орієнтуючись на місцевості, здійснив зіткнення з лісовим масивом у районі с. Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області, після чого маневрування для відшукування проходів між деревами не застосовував, лісовий масив долав не по проробленому проходу.

Внаслідок зазначених дій відповідача при зіткненні з лісовим масивом пошкоджені агрегати, механізми та озброєння вказаної самохідної установки: дві задніх направляючих виробу 9П147, редуктору антени Р-1"ЗК", корпусу повітряпритоку двигуна лівий, гідроциліндр механізму натягування гусениці ГМ- 569 лівий, блоку ФНЗЗ, а всього агрегатів та механізмів самохідної вогневої установки ГМ-569А - 9А310М1, залишковою вартістю 56 200,77 грн, а також три зенітні керовані ракети 9М38М1 інв. № 890814119, 889730589, 890814539, вартістю 414 878,91 грн кожна, а всього військового майна вартістю 1 300 837,50 грн, чим заподіяно військовій частині НОМЕР_2 матеріальну шкоду на загальну суму, з урахуванням вартості відновлювального ремонту на суму - 1 301 537,50 грн.

Вказані вище обставини встановлені вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20.10.2015, зміненого вироком апеляційного суду Донецької області від 20.01.2016 (справа № 220/1618/15-к) при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 412 КК України, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме необережне знищення або пошкодження зброї, бойових припасів, засобів пересування, військової і спеціальної техніки чи іншого військового майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, якщо вони спричинили загибель людей або інші тяжкі наслідки.

У зв`язку з тим, що відповідачем збитки завдані державі не відшкодовані, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи встановлені в ході розгляду адміністративної справи фактичні обставини, суд враховує, що відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна визначено в Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі Інструкція № 440).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 440 термін військове майно вживається у значенні, наведеному в Законі України Про правовий режим майна у Збройних Силах України.

Згідно з ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції № 440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Військове майно непорушних запасів обліковується окремо від іншого військового майна.

Пунктом 7 Розділу І Інструкції № 440 визначено, що облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.

Категорії військового майна та ступені його придатності за відповідною номенклатурою визначаються відповідними актами Міноборони.

За якісним (технічним) станом військове майно обліковується за ступенями придатності (придатні, непридатні) або за ґатунком (сортом) згідно з вимогами технічних умов і відповідних стандартів.

Відповідно до п. 9 Розділу І Інструкції № 440 облік військового майна у вартісних показниках ведеться в національній валюті України.

Зміна якісного (технічного) стану (категорійності) військового майна на його первісну (переоцінену), залишкову вартість і нараховану амортизацію (знос) не впливає.

Переоцінка військового майна здійснюється у разі його списання, реалізації, відчуження та утилізації, а також за рішеннями начальників служб забезпечення органів військового управління за закріпленою номенклатурою з урахуванням вимог Національних положtнь (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі.

Проведення своєчасної переоцінки (оцінки) військового майна організовується командиром військової частини.

Отже, доводи сторони відповідача про те, що пошкоджені вироби мали 25 років експлуатації на момент скоєння події і не повинні рахуватись виробами, суд розцінює критично, оскільки строк експлуатації продовжений на час вчинення злочину, доказів оскарження відповідних наказів про продовження експлуатації суду не надано.

Відповідно до статті 16 Статуту кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Питання матеріальної відповідальності у Збройних Силах України урегульовано Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України N 243/95-ВР від 23.06.1995 року зі змінами (далі Положення № 243).

Пунктом 1 Положення № 243 передбачено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно з п. 2 Положення № 243 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом 3 Положення № 243 передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відповідно до п. 13 Положення № 243, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

1) умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

2) приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

3) заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

4) дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

5) недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Пунктом 14 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995, відшкодування агрегатів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки винними особами здійснюється у трикратному співвідношенні до їх вартості.

Отже, в результаті дій відповідача державі завдана шкода, яка підлягає стягненню.

Враховуючи викладене вище, суд висновує, що відповідач має нести відповідальність відповідно до положень пункту 13 Положення, а саме у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини державі, тобто в розмірі 1 301 537,50 грн, оскільки відповідач завдав шкоду державі в результаті необережного пошкодження військової техніки, що спричинило тяжкі наслідки і вказані дії останнім вчинені в стані алкогольного сп`яніння, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо доводів відповідача щодо пропуску строку звернення з позовом, суд зазначає таке.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 провадження у справі за позовом заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальних збитків, закрито. Роз`яснено позивачам, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови, вони можуть звернутися до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 про направлення справи № 697/1446/17 для продовження розгляду за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2020 справу № 695/1446/17 передано для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні даного спору суд враховує, що дисциплінарна відповідальність військовослужбовців Збройних Сил України передбачена зокрема, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №5 51-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, військовою дисципліною є бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Обов`язки кожного військовослужбовця визначені статтею 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", до яких відносяться, зокрема, додержання Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів тощо.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту при притягненні військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності на нього можуть бути покладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд висновує, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовом Заступника військового прокурора Черкаського гарнізону (вул. Надпільна, 224/1, м. Черкаси, 18000), в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (пр-кт Повітрофолотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022), військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про відшкодування матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1 кошти у сумі 1 301 537 (один мільйон триста одна тисяча п`ятсот тридцять сім) грн 50 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький