Справа № 640/13420/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року місто Київ № 640/13420/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. при секретарі судового засідання Невмержицькій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного бюро розслідувань

третя особа Національне агентство України з питань державної служби,

ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань (далі-відповідач), треті особи - Національне агентство України з питань державної служби, ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос в частині покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про покладення на неї виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос в частині покладання виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 прийнято з порушенням вимог частини п`ятої статті 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" та статті 4 Закону України "Про державну службу". Зокрема, позивачем зазначено, що відповідачем не надано відповіді на заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про покладення на неї виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос в частині покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Зобов`язано Державне бюро розслідувань розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про покладення на неї виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань із врахуванням висновків суду.

Іншою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2019 скасовано та направлено справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 прийнято до розгляду адміністративну справу №640/13420/19 в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос щодо покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 . Продовжено розгляд справи №640/13420/19 в порядку спрощеного позовного провадження. По справі призначено судове засідання з викликом сторін. Також, зазначеною ухвалою встановлено сторонам строк для надання додаткових пояснень по справі із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020.

Представником відповідача 24.02.2020 подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що наказом Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань 27 грудня 2019 року з припиненням державної служби у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності. Вказано, що оскільки позивач не є працівником Державного бюро розслідувань, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос щодо покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 , є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права, оскільки ніяким чином не спрямована на захист прав позивача, тому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні 14.09.2020 судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос виконання обов`язків за вакантною посадою начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань покладено на ОСОБА_2 .

Позивач 27.05.2019 звернулась до директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича з письмовою заявою про призначення її в.о. начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань як найстаршого за віком службовця підрозділу.

У відповідь на запит позивача, листом від 30.05.2019 №01-8051 Державне бюро розслідувань повідомило ОСОБА_1 , що 27.05.2019 виконання обов`язків за вакантною посадою начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань покладено на ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 21.06.2019 повторно звернулась з заявою про покладення на неї обов`язків керівника названого відділу на підставі частини п`ятої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Листом Державного бюро розслідувань від 04.07.2019 №01-10450, надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2019, в якому вказано на приписи частини п`ятої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та приписи частини шостої статті 31 Закону України «Про державну службу».

Позивач, не погоджуючись з наказом від 27.05.2019 №134-ос в частині покладання виконання обов`язків начальника Відділу на ОСОБА_2 , звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 було встановлено, що наказом Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос в частині покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 було безпосередньо порушено права та інтереси позивача щодо покладення на неї виконання обов`язків начальника, як на найстаршого за віком державного службовця відділу, які можуть бути захищені саме шляхом оскарження відповідного акту індивідуальної дії.

Зазначеною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020, яка набрала законної сили, зобов`язано Державне бюро розслідувань розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про покладення на неї виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань із врахуванням висновків суду, таким чином відновлено порушене право позивача

Представником відповідача в додаткових поясненнях від 24.02.2020 зазначено, що наказом Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань 27 грудня 2019 року з припиненням державної служби у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності. Також вказано, що оскільки позивач не є працівником Державного бюро розслідувань, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос щодо покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 , є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права, оскільки ніяким чином не спрямована на захист прав позивача.

Суд зазначає, що позивачем не спростовано доводи представника відповідача, викладені в додаткових поясненнях від 24.02.2020, що наказом Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань та позивачем не надано суду доказів оскарження такого звільнення, також не подано заяву про уточнення позовних вимог.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача, що оскарження наказу Державного бюро розслідувань від 27.05.2019 №134-ос щодо покладення виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань на ОСОБА_2 є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права, оскільки ніяким чином не відновлюють права позивача.

Натомість, права позивача захищено судом (постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020) належним чином шляхом зобов`язання Державного бюро розслідувань розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про покладення на неї виконання обов`язків начальника Відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань із врахуванням висновків суду.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у разі наявності в нього рішення про поновлення на посаді.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.