Справа № 480/4458/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 р. Справа № 480/4458/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.04.2019 року Головне Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019р. у справі №480/593/19 здійснило перерахунок його пенсії, проте суму заборгованості з 01.01,2016р по 31.12.2017р. відповідач йому не сплатив, яка складає 135 831,44 грн., внаслідок чого він відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.1-2,4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», п.2, п.5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року, №159, має право на компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати пенсії за період з 01.01.2016р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Ухвалою від 20.07.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

07.09.2020р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.31-32), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що відповідно де статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050 виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Оскільки на виконання рішення суду у справі № 480/593/19 здійснено перерахунок пенсії, однак сума перерахованих коштів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачена, то вимога нарахувати компенсацію втрат частини доходів є передчасною та задоволенню не підлягає. У задоволенні позову просить відмовити.

07.09.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.41-46), відповідно до якої зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, тому просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 98/9721 (а.с.9). Пенсія йому призначена та виплачується по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19.03.2019 року Сумським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 480/593/19 було задоволено позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання перерахувати пенсію. Зокрема, визнано бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати перерахованої пенсії позивача з 01.01.2016 року протиправною та зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії та провести виплату йому різниці між фактично отриманою пенсією та належної до сплати суми пенсії, починаючи з 01.01.2016 року, на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Сумській області довідки від 07.05.2018 року за № 11/396 (а.с.18-22).

24.04.2019 року Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Сумській області на виконання рішення від 19.03.2019р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .. Суму заборгованості з 01.01.2016р до 31.12.2017р. ГУ ПФУ в Сумській області не сплачено, яка складає 135 831,44 грн.(а.с.39).

10.06.2020р. позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумський області з заявою щодо здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 (а.с.15).

09.07.2020р. від Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області позивачем було отримано лист-відповідь про розгляд його звернення за вих. № 2514- 2664/Н-02/8-1800/20 від 07.07.2020р., в якому зазначено, що законні підстави для нарахування мені компенсації втрати частини доходів відсутні (а.с.16-17). Зокрема, оскільки перерахунок та виплата перерахованих коштів здійснювалися, враховуючи норми чинного законодавства без порушення строків з дотриманням механізму погашення заборгованості визначеного Постановою № 649, то підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з невчасним проведенням перерахунку пенсії та виплати перерахованих коштів, а відповідно і надання її розрахунків.

Не погоджуючись з такою відмовою Головного Управління Пенсійного Фонду в Сумській області, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ) виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною другою статті 55 Закону №2262-ХІІ, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами, визначеними статтею 3 Закону №2050-III та пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до статті 4 Закону №2050-III та пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, які не повинні носити разового характеру (у даному випадку пенсії); 2) порушення встановлених строків їх виплати на один і більше календарних місяців; 3) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 4) фактична виплата заборгованості.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

З наведених норм вбачається, що компенсація втрати частини доходів нараховується за фактом виплати доходів - в день виплати доходу. Для можливості нарахувати і виплатити компенсацію необхідно визначити приріст індексу споживчих цін (залежить від місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу: береться наступний за місяцем нарахування доходу індекс споживчих цін по місяць фактичної виплати заборгованості, без урахування останнього).

Відповідно до положень статті 6 Закону №2050-ІІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа №21-518а14), а також Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа №336/4675/17), від 22 листопада 2018 року (справа №522/1404/17), компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/593/19, що набрало законної сили 19.04.2019, у квітні 2019 року здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 до 31.12.2017. Сума перерахованих коштів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 нарахована до виплати та становить 135831,44 грн. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" перераховані на виконання рішень Сумського адміністративного суду від 11.07.2018 у справі № 818/1923/18 за період з 01.01.2016 по 15.08.2018 кошти у сумі 140059,89 грн. та від 19.03.2019 у справі № 480/593/19 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 135831,44 грн. обліковуються у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, інформацію про які внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою для їх виплати.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок №649), який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 2 Порядку №649 встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

На виконання вимог Порядку №649 за період з 01.01.2016 по 15.08.2018 кошти у сумі 140059,89 грн. та від 19.03.2019 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 135831,44 грн. обліковуються у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, інформацію про які внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою для їх виплати.

Спір стосовно виконання відповідачем рішення суду із застосуванням Порядку №649 у даній позовній заяві не порушено. Однак наведене підтверджує ту обставину, що виплата позивачу різниці між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2016 року, на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Сумській області довідки від 07.05.2018 року за № 11/396, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/593/19 на момент звернення до суду із даним позовом не проведена. Тобто, ця сума є заборгованістю Пенсійного фонду перед пенсіонером.

Разом з тим, оцінюючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати у тому місяці, у якому буде здійснена виплата заборгованої пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01.01.2016р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, суд зазначає, що відповідно до положень статей 2, 5 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому спосіб захисту повинен забезпечити поновлення саме порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного на момент звернення до суду права особи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі, перевірених письмовими доказами, суд дійшов висновку, що звернення до суду з позовними вимогами про бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати відповідно до вимог Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати перерахованої пенсії позивача на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/593/19 є передчасним, оскільки виплата заборгованості не відбулася, а тому умови для розрахунку компенсації не настали. Задоволення позову буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Даний висновок суду відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, викладеній в постанові від 10 липня 2018 року у справі №404/6317/16-а (адміністративне провадження №К/9901/5696/17), згідно з якою виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відтак, в задоволенні позову належить відмовити.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю також належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова