Справа № 200/1305/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року справа №200/1305/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянув у відритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, товариства з обмеженою відповідальністю «МК-СЕРВІС» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/1305/20-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МК-СЕРВІС» до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та № .

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду у справі №№200/13147/18-а скасовані податкові повідомлення рішення, які були прийняті відповідачем на підставі акта перевірки від 25 жовтня 2018 року №1229/05-99-14-16/39994616.

Однак, не зважаючи на це, контролюючим органом прийнято нові податкові повідомлення-рішення на підставі тієї самої перевірки і з цих самих підстав.

Проте, третя особа у період надання послуг позивачу проживав на підконтрольній території України та здійснював власну підприємницьку діяльність на підконтрольній території України, а тому до нього та до його діяльності не розповсюджуються положення п.п. 38.9 п. 38 підр. 10 р. ХХ Перехідних положень ПК України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 17 грудня 2019 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 17 грудня 2019 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що спірні податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 року прийняті з урахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями у справі №200/13147/18.

Не погодившись з судовим рішенням в частині мотивів та підстав задоволення позову, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині викладення мотивів та підстав для задоволення позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги позивача.

1.Суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача, що до виплати доходів третій особі ФОП ОСОБА_1 не застосовуються положення п.38.9 підр.10 р. ХХ Перехідних положень ПК України, оскільки третя особа не мала місцезнаходження або місця проживання на тимчасово окупованій території України.

Також не надано оцінки тому, що третя особа звільнена від сплати податку на доходи фізичних осіб, а отже, позивач як податковий агент не був зобов`язаний та не мав утримувати такий податок із доходу третьої особи, оскільки вказаний дохід третьої особи податком на доходи фізичних осіб не оподатковувався.

Таким чином рішення суду першої інстанції є немотивованим.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив скасувати рішення та відмовити в задоволенні позову повному обсязі.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Товариство з обмежено відповідальністю «МК-Сервіс» взято на податковий облік до органу державної податкової служби 07 вересня 2015 року за номером 12, перебуває на обліку в Слов`янському ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, фактично знаходиться за адресою: 84333, Донецька область, м. Слов`янськ АДРЕСА_1 , кв.7, включено до ЄДРПОУ код 39994616.

ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування є платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 09 січня 2019 року № 015/15.

Згідно відомостей з ЄДР ОСОБА_1 14 квітня 2008 року взято на податковий облік як фізичну особу підприємця за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_2 . З 7 листопада 2018 року третя особа змінила місце проживання на м. Словянськ Донецької області.

Позивачем з січня 2017 року по червень 2018 року здійснювались господарські операції між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Позивачем за договорами №03/01 від 03.01.2017 та №03/01-м від 03.01.2018 про надання маркетингових послуг з дослідження ринку Донецької області нараховано/сплачено фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 дохід на загальну суму 1076896,73 грн., в тому числі за:

-квітень 2017 171125,31 грн. (акт надання послуг №4/12 від 12.04.2017, платіжне доручення №2356 від 19.04.2017),

-червень 2017 122913,15 грн. (акт надання послуг №6/13 від 13.06.2017, платіжне доручення №3631 від 16.06.2017),

-серпень 2017 102035,62 грн. (акт надання послуг №8/12 від 12.08.2017, платіжне доручення №5890 від 17.08.2017),

-жовтень 2017 132053,53 грн. (акт надання послуг №10/17 від 17.10.2017, платіжне доручення №7235 від 24.10.2017),

-грудень 2017 155443,44 грн. (акт надання послуг №11/15 від 15.12.2017, платіжне доручення №1592 від 21.12.2017),

-лютий 2018 129067,42 грн. (акт надання послуг №01/12 від 12.02.2018, платіжне доручення №977 від 21.02.2018),

-квітень 2018 143962,80 грн. (акт надання послуг №03/10 від 10.04.2018, платіжне доручення №2450 від 25.04.2018),

-червень 2018 грн. (акт надання послуг №05/13 від 13.06.2018, платіжне доручення №3595 від 21.06.2018).

На підставі направлень №1991 та №1992 від 14 вересня 2018 року, виданих Головним управління ДФС у Донецькій області згідно із ст.20 , п. 77.2 ст. 77, п.82.1 от. 82 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI та на виконання наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 03 вересня 2018 року №1567 відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «МК-Сервіс» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору , оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та інших податків і зборів за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2018 року правильності нарахування , обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2018 року. За наслідками проведеної перевірки складено акт №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року.

В ході проведеної перевірки виявлено порушення підприємством:

- п.п.38.9 п.38 підрозд.10 розд. ХХ Перехідних положень, п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, П.П.168.І.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п.а) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині ненарахування, неутримання та несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 193841,41 грн., в тому числі за: квітень 2017 - 30802,56 грн., червень 2017 - 22124,37 грн., серпень 2017 - 18366,41 грн., жовтень 2017 - 23769,63 грн., грудень 2017 - 27979,82 грн., лютий 2018 - 23232,14 грн,, квітень 2018 - 25913,30 грн., червень 2018 - 21653,18 грн. з доходу, нарахованого/виплаченого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як особі, на яку не поширюється дія пункту 177.8 статті 177 Кодексу.;

-п.п. 38.9 п.38 підрозд. 10 розд. ХХ Перехідних положень, п.п.1.4, 1.6 п.161 підрозд. 10 розд.ХХ, п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.п.168.1.2 п. 168.1 ст.168, п.п.а) п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині ненарахування, неутримання та несплати (неперерахування) військового збору на загальну суму 16153,45 грн., в тому числі за: квітень 2017 - 2566,88 грн., червень 2017 - 1843,70 грн., серпень 2017 - 1530,53 грн., жовтень 2017 - 1980,80 грн., грудень 2017 - 2331,65 грн., лютий 2018 - 1936,01 грн., квітень 2018 - 2159,45 грн., червень 2018 - 1804,43 грн. з доходу, нарахованого/виплаченого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , як особі, на яку не поширюється дія пункту 177.8 статті 177 Кодексу.;

-п.п.16.1.3 и.16.1 ст.16, п.п.б) п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, розд. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13 січня 2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», в частині подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 2 квартал 2017 року, 3 квартал 2017 року, 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року, 2 квартал 2018 року.;

-п.4 ч.2 ст.6 Закону України №2464-ІУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України №435 від 14.04.2015 (із змінами та доповненнями) в частині несвоєчасного надання звітності за червень 2017 року з граничним строком надання 20.07.2017, а фактично звіт № був наданий 31.07.2017 року.;

-п.1, 4 ч.2 ст.6, п.4, 5 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України №2464-ІУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині несвоєчасного нарахування єдиного внеску за звітний період червень 2017 року в сумі 160623,13 грн., граничний термін нарахування якого 20.07.2017, а фактично єдиний внесок був нарахований 31.07.2017 згідно звіту №, наданого 31.07.2017 року.;

-ст.4, п.1 ч.2 ст.6, ст.7, ч.5 ст.8, п.2 ст.9 Закону України №2464-ІУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження сум нарахованого єдиного внеску за січень 2018 року, березень 2018 року та травень 2018 року в розмірі 22% на загальну суму 748,74 грн., в тому числі: за січень 2018 -217,20 грн., за березень 2018-457,15 грн., за травень 2018-74,39 грн.

За наслідками перевірки відповідачем 8 листопада 2018 року прийняті податкові повідомлення-рішення № та №.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі №200/13147/18-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 8 листопада 2018 року № та № в зв`язку з неправомірним застосуванням відповідачем статті 127 ПК України при притягненні платника до відповідальності, а саме: застосування до платника податків штрафних санкцій в розмірі 75 відсотків від суми податку.

17 грудня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі акта №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року прийняті нові податкові повідомлення-рішення:

-№ про нарахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 193841,41 грн., застосування штрафних санкцій у розмірі 48460,35 грн. та пені у розмірі 21929,12 грн.

-№ про нарахування військового збору у розмірі 16153,45 грн., застосування штрафних санкцій у розмірі 4038,36 грн. та пені у розмірі 1827,43 грн.

При цьому, штрафні санкції були нараховані відповідачем у розмірі 25 відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення від 8 листопада 2018 року № та №, які прийняті на підставі акта №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року, визнані протиправними та скасовані, тобто в розумінні п.п. 60.1.4 п. 60 ст. 60 ПКУ є відкликаними.

В той же час податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та № також прийняті на підставі акта №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року, тобто поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, з порушенням строку їх прийняття та всупереч вимог п. 86.7 ст. 86 ПКУ.

Не приймаючи доводи позивача про застосування до спірних правовідносин п.177.8 ст.177 ПК України та не розповсюдження на третю особу приписів пп.38.9 п.38 підр.10 р.ХХ Перехідних положень ПК України, суд першої інстанції послався на встановлені обставини та правові висновки судів у справі №200/13147/18-а.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі акту перевірки №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № та № 08 листопада 2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі №200/13147/18-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 8 листопада 2018 року № та №.

Відповідно до пункту 60.1.4 статті 60 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

На підставі пункту 60.5 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, на підставі рішенням суду у справі №200/13147/18-а податкові повідомлення-рішення від 8 листопада 2018 року № та №, які прийняті на підставі акту №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року в розумінні пп. 60.1.4 п. 60 ст. 60 ПК України є відкликаними.

Однак, податковим органом знову, на підставі акту №05-99-13-03/39994616 від 22 жовтня 2018 року, прийняті податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та № (а.с.53-58 том 1)

Згідно пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій (…)

Як визначено пунктом 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (…)

На підставі пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та № прийняті контролюючим органом з порушенням строку їх прийняття та всупереч вимог п. 86.7 ст. 86 ПКУ, тобто за межами повноважень та не у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, що спростовує доводи відповідача про прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями у справі №200/13147/18.

Зазначене обумовлює визнання податкових повідомлень-рішень від 17.12.2019 року протиправними та їх скасування.

Таким чином, апеляційна скарга податкового органу задоволенню не підлягає.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

На підставі підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Як визначено підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Військовий збір встановлено пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, відповідно до якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

На підставі підпунктів 1.1, 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Підпунктом 1.3 пункту 16-1 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України визначено ставку збору 1,5% від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно пункту 177.8 статті 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Між тим, підпунктом 38.9 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що під час нарахування (виплати) фізичним особам підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (незалежно від системи оподаткування), доходу від здійснення ними підприємницької діяльності суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, зобов`язані утримати податок на доходи у джерела виплати, при цьому на таких осіб не поширюється дія п.177.8 ст.177 ПКУ.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

В січні 2017 року та в січні 2018 року позивачем ТОВ «МК-Сервіс» укладено договори надання маркетингових послуг з ФОП ОСОБА_1 (а.с.95-98 том 1), якому виплачено дохід за надані послуги без нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного внеску (дата обрання або переходу на спрощену систему оподаткування 01.01.2016 року), має податкову адресу суб`єкта господарювання: АДРЕСА_1 (а.с.89 том 1)

Державна реєстрація ФОП ОСОБА_1 проведена 11.04.2008 року, види діяльності КВЕД 82.99 «надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у», КВЕД 73.20 «дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки (основний)» (а.с.91 том 1)

Витяг облікових данних ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) свідчить, що державна реєстрація ФОП ОСОБА_1 здійснена 11.04.2008 року, 10.04.2015 року здійснена державна реєстрація змін до відомостей про ФОП про місце обліку - Маріупольська ОДПІ (Петровський р-н м. Донецьк) При цьому адреса проживання ФОП ОСОБА_1 визначена у АДРЕСА_2 (а.с.170-172 том 1)

Податковий кодекс України не містить визначення терміну місце проживання.

Відповідно, з урахуванням положень пункту 5.3 статті 5 ПК України для визначення змісту такого терміну застосовується положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Тобто, під місцем проживання розуміється конкретний об`єкт житлової нерухомості, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.

В той же час, визначення податкової адреси фізичної особи, надане у пункту 45.1 статті 45 ПК України, яка передбачає, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Таким чином, місце проживання фізичної особи та податкова адреса платника податків не є тотожними термінами.

При цьому застосування законодавцем у підпункті 38.9 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України терміну місце проживання зумовлює з`ясування його змісту у розумінні положень ст. 29 ЦК України.

Суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 з 2015 року має податкову адресу та здійснює підприємницьку діяльність на підконтрольній Україні території, працює та проживає на підконтрольній Україні території, що підтверджується договором оренди квартири, наказами про прийняття на роботу, записами в трудовій книжці, актами наданих послуг (а.с.23-94 том 1), що, в свою чергу свідчить, що ФОП ОСОБА_1 не перебував у спірні періоди 2017-2018 років на тимчасово окупованій території.

Є незмістовними посилання податкового органу в акті перевірки від 25.10.2018 року, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП на податковому обліку з 14.04.2008 року по теперішній час в Петровському районі м. Донецька, оскільки зазначена інформація спростовується витягами облікових даних, карткою платника єдиного податку, які свідчать, що з 2015 року ФОП ОСОБА_1 перереєстрував податкову адресу з м. Донецьк на підконтрольну Україні території - м. Маріуполь, а згодом - м. Слов`янськ.

При цьому відповідачем ні під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду справи не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження місцезнаходження (проживання) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на тимчасово непідконтрольній території.

Таким чином, на час проведення позивачем виплати доходів ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходженням (місцем проживання) якого була підконтрольна українській владі територія, що свідчить про незастосування до спірних правовідносин положення п.38.9 підр.10 р. ХХ Перехідних положень ПК України та безпідставне донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, штрафних (фінансових) санкцій та пені податковим повідомленням-рішенням від 17 грудня 2019 року №, що обумовлює його скасування.

Оскільки є безпідставним донарахування відповідачем податку на доходи фізичних осіб по господарським договорам з ФОП ОСОБА_1 , відповідно, є безпідставним донарахування позивачу податковим повідомленням-рішенням від 17 грудня 2019 року № зобов`язання з військового збору, штрафу та пені, що свідчить про наявність підстав для його скасування.

При цьому суд вважає помилковими посилання суду першої інстанції на встановлення обставин та правові висновки у справі №200/13147/18-а, оскільки в межах зазначеної справи судами першої та апеляційної інстанції не надавалася оцінка документам, які спростовують доводи податкового органу про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин на тимчасово окупованій території та підтверджують місцезнаходження (проживання) ФОП ОСОБА_1 , на території, підконтрольній Україні.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі встановлених обставин справи суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини четвертої статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 грудня 2019 року, тому апеляційна скарга ГУ ДПС у Донецькій області задоволенню не підлягає.

Однак судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права в частині визначення підстав для задоволення позову та скасування спірних податкових повідомлень-рішень, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює задоволення апеляційної скарги ТОВ «МК-Сервіс».

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/1305/20-а - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «МК-СЕРВІС» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/1305/20-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/1305/20-а -змінити в мотивувальній частині щодо визначення підстав задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «МК-СЕРВІС» до Головного управління ДПС у Донецькій області та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 грудня 2019 року № та № , - виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/1305/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 вересня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко