Справа № 813/6095/15
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/6095/15

23 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника відповідача Гурняк О.О.,

розглянув адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Миколаївцемент» звернулось до суду з позовом до Миколаївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, яким, враховуючи уточнені позовні вимоги, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.07.2015 року № в частині збільшення зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб на суму 346 255, 15 грн. та 250 978,58 грн. штрафних санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 у справі №813/6095/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 у справі №876/1016/16, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №К/9901/25671/18 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 у справі №813/6095/15 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 у справі №876/1016/16 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховним Судом матеріали адміністративної справи №813/6095/15 надіслано Львівському окружному адміністративному суду відповідно до супровідного листа від 12.03.2020 №813/6095/15/16016/20.

25.03.2020 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Лунь З.І.

Відповідач звернувся до суду із заявою про заміну відповідача, Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області правонаступником, - ГУ ДПС у Львівській області. Цю заяву судом розглянуто та задоволено відповідно до ухвали суду, що занесена до протоколу судового засідання 23.09.2020.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну найменування позивача, а саме просить вважати позивача Приватним акціонерним товариством «Миколаївцемент».

Розгляд справи неодноразово відкладався з огляду на клопотання сторін, у зв`язку із запровадженими карантинними обмеженнями.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за наявними у ній матеріалами та без участі представника ПрАТ «Миколаївцемент».

Ухвалою суду від 23.09.2020 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на підставі акта перевірки № 198/28-06-42-01/00293025 від 03.07.2015 року відповідач виніс податкове повідомлення - рішення № від 28.07.2015 року, згідно з яким позивачу визначено податкові зобов`язання. Позивач вважає спірне податкове повідомлення - рішення необґрунтованим та незаконним оскільки, висновки зазначені в акті перевірки є безпідставними та не відповідають дійсності.

Щодо порушень, встановлених в акті перевірки позивач зазначає, що не включення до оподаткованого доходу додаткового блага у вигляді харчування, обумовлено тим, що кошти за харчування працівників сплачувались ПАТ «Миколаївцемент» за договором з фізичною особою - підприємцем загальними сумами згідно з актами здачі-прийняття робіт без проведення персоніфікації осіб, що отримали харчування, а тому неможливо встановити, хто саме з працівників підприємства отримував харчування (додаткове благо). Відтак, позивач правомірно не включав вартість харчування до оподаткованого доходу фізичних осіб - працівників позивача.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 15.07.2020, позивач зазначив, що в акті перевірки не проаналізовані всі обставини справи, не здійснено всебічне обґрунтування правової позиції та не приведений розгорнутий розрахунок всіх додаткових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідача щодо позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суд 06.05.2020 та запереченні на відповідь на відзив, чке надійшло на адресу суду 18.08.2020. Відповідач вважає, що ПАТ «Миколаївцемент» не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у вигляді додаткових благ (здешевлення харчування) в сумі 340314,57 грн. та єдиний соціальний внесок. Перевіркою встановлено надання працедавцем ПАТ «Миколаївцемент» працівникам додаткових благ у не грошовій формі у вигляді забезпечення харчування на загальну суму 1928450,30 грн. З жовтня 2012 року ПАТ «Миколаївцемент» обрано систему забезпечення працівників харчування індивідуального характеру шляхом укладення договору з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 . Персонофікація вартості замовленого обіду проводилась електронною системою по індивідуальних магнітних картках при здійсненні замовлення із зазначенням номера індивідуальної магнітної картки та табельного номера працівника, а тому, позивач мав змогу відслідкувати, які саме працівники отримували додаткове благо у вигляді харчування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд виходить з такого.

03.07.2015 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки складено акт № 198/28-06-42-01/00293025 (далі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено порушення:

- п.п. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, ст. 163, п.п. 164.2.11 п.п. 164.2.17 164.2, п. 164.5, ст. 164, п. 167.1 ст. 167 п.п. 168.1.1 п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п.п. 170.10.1 п.п.170.1.3 п. 170.10, п.п. 170.9.1 п.п. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170, п. 171.1 п.п. «а» п. 171.2 ст. 171, гл. 4, ст. 176 п. 176.2 п.п. «а» «б» ПК України, в зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачено податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п 11010100, 609278,28 грн.

28.07.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким згідно п. 54.3.2. п. 54.2. ст. 54, п. 119.2. ст. 119, п. 127.1. ст. 127 ПК України, на підставі акта перевірки № 198/28-06-42-01/00293025 від 03.07.2014 року, встановлено порушення позивачем вимог п.п. 14.1.180. п.14.1. ст. 14, ст. 163, п.п. 164.2.11., п.п. 164.2.17. п. 164.2., п. 164.5. ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168, п.п. 170.10.1., п.п. 170.10.3. п. 170.10., п.п. 170.9.1. п.п. 170.9.2. п. 170.9 ст. 170, п. 171.1 п.п. «а» п. 171.2 ст. 171, гл. 4, ст. 176 п. 176.2 п.п. «а» «б» ПК України, в зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачено податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п 11010100, 609278,28 грн. в тому числі за основним платежем - 352846,32 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 255431,96 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України. Ці нормативні акти суд застосовує в редакції, що діяла на момент існування правових відносин між сторонами.

Згідно з п.п. 14.1.180. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.п. 164.2.11. п. 164.2. ст. 164 цього ж Кодексу сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 164.2.17. п. 164.2 ст. 164 цього ж Кодексу, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом;

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього ж Кодексу.

Згідно з п. 164.5 ст. 164 цього ж Кодексу, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К = 100 : (100 - Сп),

де К - коефіцієнт;

Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Згідно з п.п. 165.1.9. п. 165.1. ст. 165 цього ж Кодексу, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, вартість безоплатного лікувально-профілактичного харчування, молока або рівноцінних йому харчових продуктів, газованої солоної води, мийних і знешкоджувальних засобів, а також спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, якими роботодавець забезпечує платника податку відповідно до Закону України «Про охорону праці», спеціального (форменого) одягу та взуття, що надаються роботодавцем у тимчасове користування платнику податку, який перебуває з ним у трудових відносинах. Порядок забезпечення, перелік та граничні строки використання спеціального (у тому числі форменого) одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України та/або галузевими нормами безоплатної видачі працівникам спеціального (форменого) одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту.

Норми забезпечення лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними йому харчовими продуктами, газованою солоною водою, мийними та знешкоджувальними засобами розробляються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з п. 167.1. ст. 167 цього ж Кодексу, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені в абзацах першому - сьомому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті.

Згідно з п.п. 168.1.1. п. 168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до п.п. 170.9.1. п. 170.9. ст. 170 цього ж Кодексу, податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме:

б) під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Згідно п.п. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170 цього ж Кодексу, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку:

а) завершує таке відрядження;

б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Згідно з п.п. 170.10.1. п. 170.10. ст. 170 цього ж Кодексу, доходи з джерелом їх походження в Україні, що нараховуються (виплачуються, надаються) на користь нерезидентів, оподатковуються за правилами та ставками, визначеними для резидентів (з урахуванням особливостей, визначених деякими нормами цього розділу для нерезидентів).

Згідно з п.п. 170.10.3. п. 170.10. ст. 170 цього ж Кодексу, у разі якщо доходи з джерелом їх походження в Україні виплачуються нерезиденту резидентом - юридичною або самозайнятою фізичною особою, такий резидент вважається податковим агентом нерезидента щодо таких доходів. Під час укладення договору з нерезидентом, умови якого передбачають отримання таким нерезидентом доходу з джерелом його походження в Україні, резидент зобов`язаний зазначити в договорі ставку податку, що буде застосована до таких доходів.

Відповідно до п. 171.1. ст. 171 цього ж Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Підпунктом 171.2. ст. 171 цього ж Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно з п. 176.2. ст. 176 цього ж Кодексу, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як видно з матеріалів справи ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 року у справі за позовом ПАТ «Миколаївцемент» до Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївцемент» залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року у сапові № 813/8117/13-а - без змін.

Вказаною ухвалою від 10.06.2015 року встановлено, що «в пункті 4 розділу 7 Колективного договору ВАТ «Миколаївцемент» на 2008-2010 роки, прийнятому конференцією трудового колективу 21.05.2008 року, зазначено, що сторони домовилися щомісячно виділяти кошти на здешевлення вартості гарячого харчування всім працівникам ВАТ «Миколаївцемент». На виконання даного пункту Колективного договору, 14.09.2011 року між позивачем (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання послуг № 106500 щодо забезпечення харчування персоналу ПАТ «Миколаївцемент» на території заводу позивача за адресою: Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Стрийське шосе, 1. У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору розрахунки за надання послуг відповідно до цього договору здійснюються шляхом оплати замовником фактичної кількості наданих послуг по харчуванню працівників за місяць. Вартість послуг складається з розрахунку 16,80 грн. з ПДВ за один комплексний обід. Згідно з п. 3.5 зазначеного договору виконавець щодня реєструє кількість обідів, виданих персоналу замовника (по індивідуальних магнітних картках) і щомісячно, не пізніше першого числа наступного місяця, подає замовнику звіт про кількість наданих протягом місяця обідів по встановленій формі. Крім того, сторони здійснюють щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця.

Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників, інженерно-технічних працівників і службовців ВАТ «Миколаївцемент», затверджених головою Правління ВАТ «Миколаївцемент» 21.05.2008 року, вхід на роботу і вихід з роботи повинен фіксуватись через систему "Золоті ворота".

Суд першої інстанції правильно встановив, що працівники ПАТ «Миколаївцемент» при одержанні гарячих обідів користувались індивідуальними магнітними картками, за якими ним здійснювався вхід і вихід на робочі місця. Індивідуальна магнітна картка працівника ПАТ «Миколаївцемент» має табельний номер працівника, який висвітлюється на моніторі на касі при застосуванні картки при одержанні харчування в столовій підприємства. Відтак, харчування працівниками отримується в столовій підприємства за тими же ж індивідуальними магнітними картками, що і вхід/вихід на територію/з території підприємства. При чому, кожна картка має власний номер та табельний номер працівника. Виконавець послуг щодо забезпечення харчування одержує інформацію про те, хто і яке саме харчування отримав. Крім того, сторони договору № 106500 від 14.09.2011 року взяли на себе обов`язок проводити щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця. Таким чином, у ПАТ «Миколаївцемент» була реальна можливість опрацювати інформацію про те, які саме працівники отримали додаткове благо у вигляді гарячого харчування. Зазначеним спростовуються посилання скаржника. Більше того, після проведення перевірки Миколаївською ОДПІ позивачем розпочато облік додаткових благ, що надаються працівникам підприємства у вигляді гарячого харчування, що свідчить про можливість такої персоніфікації.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12.11.2013 року № К/800/44479/13 висловлено позицію, згідно з якою обов`язок податкового агента з нарахування, утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб може бути виконаний лише за умови наявності достатньої інформації про платника податку - фізичну особу, але за відсутності такої інформації дохід, що одержується невизначеною кількістю фізичних осіб у вигляді додаткового блага, не може бути персоніфікований.»

Обставини встановлені вищезазначеним судовим рішенням не потребують доказування при вирішенні даної справи щодо правомірності податкового повідомлення - рішення № від 28.07.2015 року.

Суд також встановив, що 14.09.2011 року між позивачем та ФО-П ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг № 106500 щодо забезпечення харчування персоналу ПАТ «Миколаївцемент» на території заводу позивача за адресою Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Стрийське шосе, 1 .

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору, розрахунки за надання послуг відповідно до цього договору здійснюються шляхом оплати замовником фактичної кількості наданих послуг по харчуванню працівників за місяць. Вартість послуг складається з розрахунку 16,80 грн. з ПДВ за один комплексний обід.

Згідно з п. 3.5 зазначеного договору, виконавець щодня реєструє кількість обідів, виданих персоналу замовника (по індивідуальних магнітних картках) і, щомісячно, не пізніше першого числа наступного місяця, подає замовнику звіт про кількість наданих протягом місяця обідів по встановленій формі. Крім того, сторони здійснюють щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця.

Відповідно до п. 4.1 договору, оплата вартості харчування персоналу Замовника проводиться у безготівковій формі на основі щомісячних Актів про надані послуги, підписаних уповноваженими представниками обох сторін, та рахунків Виконавця, виданих на підставі таких Актів.

Вартість обідів (харчування персоналу) оплачена в безготівковому порядку відповідно до наданих постачальником ФО-П ОСОБА_1 рахунків на оплату (актів виконаних робіт) згідно з умовами укладеного Договору.

Суд встановив, що харчування працівниками отримується в столовій підприємства по тих же ж індивідуальних магнітних картках, що і вхід/вихід на територію/з території підприємства. При чому, кожна картка має власний номер та табельний номер працівника. ФО-П ОСОБА_1 одержує інформацію про те, хто і яке саме харчування отримав. Крім цього, сторони договору № 106500 від 14.09.2011 року взяли на себе обов`язок проводити щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця.

26.09.2013 між позивачем та ФО-П « ОСОБА_1 » укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг, в результаті чого позивач зобов`язаний здійснювати персоніфікацію додаткових благ у вигляді безоплатного харчування, та зобов`язаний вести облік вартості таких додаткових благ та утримувати ПДФО з вартості безоплатного харчування, що свідчить про можливість такої персоніфікації.

З цих же підстав суд враховує заперечення відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства зазначеного у висновках акту перевірки позивача та правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, в результаті чого за період з 01.10.2012 року по 01.09.2013 року з додаткових благ працівників у вигляді здешевленого харчування наданого за рахунок прибутку на суму 1928450,30 грн., встановлено недоврахування, неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб у вигляді додаткових благ в сумі 340314,57 грн.

Однак вказане жодними чином не спростовує правомірність спірного рішення.

Щодо реальної можливості у позивача опрацювати інформацію про те, які саме працівники отримали додаткове благо у вигляді безоплатного харчування, то суд зазначає, що Верховний Суд, скасовуючи постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив таке: «Зважаючи на подання ФОП ОСОБА_1 позивачу звітів про споживання їжі, а також ту обставину, що гарячі обіди працівниками Товариства отримувались з використанням індивідуальних магнітних карток, які, в свою чергу, мали табельний номер працівника, суди прийшли до висновку, що Товариство мало можливість опрацювати інформацію про те, які саме працівники отримали додаткове благо у вигляді гарячого харчування, а відтак воно як податковий агент зобов`язане було враховувати вартість такого додаткового блага під час нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходу фізичних осіб.

Проте при цьому суди, зазначаючи про наявність у позивача як такої можливості ідентифікації отримувачів додаткового блага, разом з тим мотивів, за яких вони прийшли до такого висновку (з посиланням на конкретні докази) не навели, як і належним чином не дослідили та не перевірили висновки акту перевірки №198/28-06-42-01/00293025 від 03 липня 2015 року на предмет визначення відповідачем конкретних фізичних осіб, у яких виникло додаткове благо, податкового періоду, у який воно виникло, та порядку здійснення контролюючим органом донарахування податку на доходи фізичних осіб (шляхом визначення податку з доходу, отриманого конкретною фізичною особою, чи із загальної сплаченої Товариством суми, на яку надано обіди)».

Таким чином Верховний Суд, скеровуючи справу на новий розгляд погодився із доводами відповідача та вказав, що у позивача була можливість ідентифікації отримувачів додаткового блага у формі забезпечення харчуванням працівників.

Як видно з акта перевірки (Т.1, а.с.209), відповідач встановив, що персоніфікована реєстрація (в розрізі фізичних осіб) вартості замовленого обіду, переліку замовлених страв проводиться електронною системою по індивідуальних магнітних картках Замовника безпосередньо про здійсненні замовлення із зазначенням номера індивідуальної картки та табельного номера працівника.

Працівники ПАТ «Миколаївцемент» при одержанні гарячих обідів користувалися індивідуальними магнітними картками, за якими ним здійснювався вхід і вихід на робочі місця. Індивідуальна магнітна картка працівника ПАТ «Миколаївцемент» має табельний номер працівника, який висвітлюється на моніторі на касі при застосуванні картки при одержанні харчування в столовій підприємства. Відтак, харчування працівниками отримується в їдальні підприємства за тими же ж індивідуальними магнітними картками, що і вхід/вихід на територію/з території підприємства. При цьому, кожна картка має власний номер та табельний номер працівника. Виконавець послуг щодо забезпечення харчування одержує інформацію про те, хто і яке саме харчування отримав. Крім того, сторони договору № 106500 від 14.09.2011 року взяли на себе обов`язок проводити щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця.

Згідно п.п. 14.1.180. п. 14.1. ст. 14 ПК України, чинної на момент спірних правовідносин, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Тобто, для нарахування податку на доходи фізичних осіб та, відповідно, єдиного соціального внеску, додаткове благо повинно бути надано конкретному працівнику.

Водночас, ПрАТ "Миколаївцемент" при оплаті послуг ФОП ОСОБА_1 зі здешевлення харчування не ідентифікувало працівників, яким таке харчування надавалося.

З метою з`ясування зазначених у акті перевірки обставин, суд витребував у позивача докази та інформацію щодо запровадження на підприємстві індивідуальних магнітних карт, присвоєння працівникам табельних номерів, відображення інформації про вартість замовленого обіду та інші допустимі докази на підтвердження можливості ідентифікації працівників.

Однак, позивач клопотанням, що надійшло на адресу суду 23.09.2020 повідомив суд про відсутність додаткових документів для долучення до матеріалів цієї справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

вирішив:

у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Миколаївцемент» (81600, Львівська обл., м. Миколаїв, вул.. Стийське шосе,1, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 25.09.2020 року.

Суддя Лунь З.І.