Справа № 173/1154/20
Суддя: Бурхан С. М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/1154/20
Провадження №2-а/173/16/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого - судді Бурхан С.М.

з участю: секретаря судового засідання - Малоок Л.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ГРПП капрала поліції Скорик Вікторії Сергіївни Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ДП 18 №366717 від 13.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

20.07.2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до інспектора ГРПП капрала поліції Скорик Вікторії Сергіївни Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ДП 18 №366717 від 13.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 24 вересня 2020 року.

24 вересня 2020 року судове засідання відкладене в зв`язку з неявкою відповідача. Справу призначено до розгляду на 25 вересня 2020 року.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 425 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 №366717 від 13.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: постановою інспектора ГРПП, капрал поліції Скорик Вікторії Сергіївни, Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області серія: ДП 18 № 366717 від 13.07.2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 13.07.2020 року о 01.00 годині в м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, по вул. Титова, керуючи транспортним засобом ІЖ планета 4, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП , тобто не мав посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Із відповідною постановою, позивач не згоден, із наступних причин:

Так, він дійсно керував транспортним засобом ІЖ планета 4, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, по вул. Титова, близько 01.00 годині 13.07.2020 року, і був зупинений екіпажем ГРПП, Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, безпідставно. Оскільки правил ПДР він не порушував, відтак підстав для зупинки транспортного засобу та здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача, за даним позовом, не було.

Після зупинки, інспектором, його транспортного засобу, поліцейський не представився, і не повідомив жодну із причин зупинки транспортного засобу, які регламентовані чинним законодавством України.

А практично відразу потребував посвідчення водія та відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На його прохання, повідомити про вмотивовану причину його зупинки та надати відповідні докази, відповідно, до норм чинного законодавства, йому було відмовлено, чим, вважає, інспектор грубо порушив чинне законодавство.

На вимогу, інспектора ГРПП, капрала поліції Скорик Вікторії Сергіївни, Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким він керував, він відповів, що документів при собі не має, але в нього є відповідний додаток «Дія» в якому зазначені, вище перераховані документи які, він може надати для огляду інспектора, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 23 жовтня 2019 року № 956 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу», якою затверджено «Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу», на, що в свою чергу інспектор проігнорував вимоги постанови, посилаючись на те, що в неї відсутня можливість перевірити достовірність даних із додатку «Дія».

Інспектор незаконно спочатку склав постанову про накладення адміністративного стягнення, а лише потім, розглянув справу на місці зупинки його транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи і вручила йому копію постанови із чеками до сплати відповідного штрафу.

Докази його правопорушення, йому не були повідомлені, і жодним із фіксуючих технічних приладів не продемонстровані.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що 13.07.2020 року він керував мотоциклом ІЖ планета 4 та його було зупинено екіпажем патрульної поліції. На вимогу інспектора поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу він відповів, що документів при собі не має, але в нього є відповідний додаток «Дія» в якому зазначені, вище перераховані документи які, він може надати для огляду, на що інспектор відмовилась, посилаючись на те, що в неї відсутня можливість перевірити достовірність даних із додатку «Дія».

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2020 року серії ДП 18 № 366717 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначені дані про особу, стосовно якої розглядається справа, якою є позивач ОСОБА_1 .

Суть і обставини правопорушення: ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ІЖ планета 4, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ст. 126 КУпАП , тобто не мав посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до підпункту «а» п.2.1 ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі і пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, - страховий поліс.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 КАС України - Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інше.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.521 КУпАП, в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не надав.

Позивач зазначає, що на вимогу працівника поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, він відповів, що документів при собі не має, але в нього є відповідний додаток «Дія» в якому зазначені, вище перераховані документи які, він може надати для огляду інспектора, на що інспектор відмовилась, посилаючись на те, що в неї відсутня можливість перевірити достовірність даних із додатку «Дія».

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року №956 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного» затверджено порядок застосування електронного посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу. Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови є протиправними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки позивач на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №956 від 23 жовтня 2019 року, надав поліцейському електронне посвідчення водія транспортного засобу.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі.

Розмір судового збору, який підлягає застосуванню за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Таким чином, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок на користь позивача.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ГРПП капрала поліції Скорик Вікторії Сергіївни Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ДП 18 №366717 від 13.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №366717 від 13.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок витрат на оплату судового збору

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 25.09.2020 року.

Суддя Бурхан С.М.