Справа № 850/7/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. справа №850/7/20

приміщення суду за адресою: вул. Марата, буд. 15, м. Краматорськ

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представників позивача Карацюба С.Л., Зінов`єва І.Г., представника відповідача Самодерженкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року Маріупольська міська рада Донецької області звернулась до Першого апеляційного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

примусово відчужити у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту АДРЕСА_1 , з благоустроєм території» об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою; АДРЕСА_2 , загальною площею 110,1 м2, яка належить на підставі рішення суду, 2-4250/08, 25.06.2008, Жовтневий районний суд м. Маріуполя за викупною ціною 1 326 040 (один мільйон триста двадцять шість тисяч сорок) грн.;

зобов`язати ОСОБА_1 звільнити об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 110,1 м2, протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що робочим проектом «Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території» (далі - Робочий проект), розробленого на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 20.10.2017 № 224, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.04.2019 № 114, передбачений капітальний ремонт пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території.

Рішенням Маріупольської міської ради №7/42-4108 від 29.05.2019 визначена необхідність вилучення земельних ділянок для суспільних потреб - капітального ремонту пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території.

Згідно підпункту 3.7 пункту 3 вказаного рішення підлягає викупу об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлова будівля) по АДРЕСА_2 (реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна; 23).

П.п. 3.7 п. 3 рішення Маріупольської міської ради від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту АДРЕСА_1 , з благоустроєм території», передбачено викупити об`єкти нерухомого майна для суспільних потреб за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у порядку, встановленому чинним законодавством України, а саме об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення суду, 2-4250/08, 25.06.2008, Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Відповідно до п.п.5.1 п.5 рішення Маріупольської міської ради від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території» доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

05.06.2019 за вих. № 26.3-32058-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупити об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова), розташований за адресою: АДРЕСА_2 за викупною ціною об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч), яке повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

24.02.2020 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 769/19 від 11.10.2019, було складено звіт про оцінку майна, а саме: нежитлова нерухомість - торгівельний павільйон, загальною площею 110,1 м2.

Базуючи на даних, наведених у звіті, Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає: 1 326 040 (один мільйон триста двадцять шість тисяч сорок) грн.

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 21.08.2012 № 6/21-2306, договору оренди земельної ділянки від 15.11.2012, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.09.2014 за № 15718885, у ОСОБА_1 знаходилася в оренді земельна ділянка площею 0,0107 га для роздрібної торгівлі та комерційних послуг по АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:003:0248).

Причиною звернення до суду є відмова ОСОБА_1 у наданні згоди на викуп належного йому об`єкта нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020 адміністративна справа передана судді-доповідачу Сіваченку І.В. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Блохін А.А., Гаврищук Т.Г. (т.1 а.с.31).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні на 2 липня 2020 року (т.1 а.с.32-33).

26 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив закрити провадження в справі через те, що вона не належить до розгляду за правилами адміністративного судочинства (т.1 а.с.50-60).

В обґрунтування своєї позиції, крім іншого, зазначено наступне.

Відповідачу на праві власності належить нежитлова будівля (торговий павільйон), загальною площею 110,1 м2, що розташований за адресою; АДРЕСА_3 .

Повідомлення про прийняте рішення щодо викупу об`єктів нерухомого майна для суспільних потреб відповідач не отримував.

Вважає, що в рішенні Маріупольської міської ради від 29.05.2019 зовсім не зазначено підстави, які підтверджують суспільну необхідність для викупу.

Крім того, так як з мотивів суспільної необхідності може бути відчужено майно виключно для будівництва автомобільних доріг загального користування державного значення, Маріупольська міська рада не є органом, уповноваженим приймати ці рішення у відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про автомобільні дороги».

До рішення Маріупольської міської ради № 114 від 17.04.2019 про затвердження Робочого проекту надана пояснювальна записка та технічно-економічні показники, в яких встановлена категорія дороги: магістральна вулиця загальноміського значення.

Також в п.2 пояснювальної записки вказано, що роботи проводяться з урахуванням існуючої забудови, що дає можливість встановити, що інша забудова для суспільних потреб не закладена в проект.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження в справі, продовжено строк підготовчого провадження в справі № 850/7/20 до 28 липня 2020 року, витребувано у Маріупольської міської ради Донецької області докази (т.1 а.с.106-107).

10 липня 2020 року позивачем надана копія Звіту про оцінку майна (т.1 а.с. 119-140).

20 липня 2020 року позивачем надана копія Робочого проекту (т.1 а.с. 141-237, т.2 а.с.1-17).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження до 27 серпня 2020 року (т.3 а.с. 2-4).

Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 22 вересня 2020 року о 14 год.00 хвил.

03 вересня 2020 року до суду позивачем надана копія рішення Маріупольської міської ради від 27.05.2020 року № 7/52-5312 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів», а також копія листа від 20.08.2020 № 26.6.6-46871-26.7.1 з пропозицією ОСОБА_1 продати об`єкт нерухомості.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову. Надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 на підставі рішення суду / 2-4250/08 / 25.06.2008 / Жовтневий районний суд м. Маріуполя (т.1 а.с.71). Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 0,0154 га, що має кадастровий номер :01:003:0046 (т.1 а.с.72-78).

Відповідно до п. 5.1 рішення Маріупольської міської ради 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту АДРЕСА_1 , з благоустроєм території» доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5-денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.11).

05.06.2019 за вих. № 26.3-32058-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 100 000 грн., який повернуто за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с. 14-16).

24.02.2020 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі - Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 769/19 від 11.10.2019, було складено звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: торгівельний павільйон, загальною площею 110,1 кв.м. Базуючи на даних, наведених у звіті, Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1 326 040 грн. (т.1 а.с. 120-135).

Відповідно до Рецензії на звіт про оцінку майна - торгівельного павільйону загальною площею 110,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т.1 а.с. 12-13).

27.05.2020 рішенням Маріупольської міської ради № 7/52-5312 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів» затверджено розмір викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_2 у розмірі 1 326 040 грн. Дозволено Департаменту по роботі з активами міської ради здійснити викуп об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_2 у сумі 1 326 040 грн.

Листом від 20.08.2020 за № 26.6.6-46871-26.7.1 було запропоновано відповідачу продати нежитлову будівлю (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 за викупною ціною 1 326 040 грн. згідно проведеної оцінки майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності врегульовані Законом України від 17.11.2009 № 1559-VІ «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» (далі - Закон № 1559-VІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1559-VI, примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду; суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

На підставі частини 3 статті 4 цього Закону примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону №1559-VI викуп земельних ділянок для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюються як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об`єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються.

Згідно із статтею 7 Закону № 1559-VI, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб як будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв`язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації.

Статтею 5 Закону № 1559-VI передбачений порядок визначення викупної ціни, згідно якого викупна ціна включає вартість земельної ділянки (її частини), житлового будинку, інших будівель, споруд, багаторічних насаджень, що на ній розміщені, з урахуванням збитків, завданих власнику внаслідок викупу земельної ділянки, у тому числі збитків, що будуть завдані власнику у зв`язку з достроковим припиненням його зобов`язань перед третіми особами, зокрема упущена вигода, у повному обсязі. Розмір викупної ціни затверджується рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що здійснює викуп земельної ділянки, або встановлюється за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1559-VI, вартість земельної ділянки, що відчужується або передається у власність замість відчуженої, визначається на підставі її експертної грошової оцінки, проведеної відповідно до закону.

Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1559-VI звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок, що відчужуються, підлягають рецензуванню, державній експертизі землевпорядної документації у випадках та в порядку, визначених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону № 1559-VI суб`єкти оціночної діяльності для проведення такої оцінки визначаються органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування або особою, яка ініціювала відчуження об`єктів нерухомого майна, в порядку, визначеному законом, а вартість надання послуг з рецензування або проведення державної експертизи звітів з експертної грошової оцінки сплачується за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1559-VI у разі, якщо власник виступає проти відчуження свого нерухомого майна за оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності, визначеним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, він може залучити іншого суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості нерухомого майна чи проведення рецензування звіту з оцінки такого майна. У цьому разі витрати на виконання таких послуг несе власник майна.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, зобов`язаний письмово повідомити про це їх власника (власників) протягом п`яти днів з дня прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 11 Закону N 1559-VI власник (власники) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, протягом одного місяця з дня отримання інформації (письмового повідомлення) згідно із статтею 10 цього Закону письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування про надання згоди на проведення переговорів щодо умов викупу або відмову від такого викупу.

У разі якщо на час прийняття рішення про викуп земельна ділянка, інші об`єкти нерухомого майна, що на ній розміщені, передані в оренду та/або заставу чи власник земельної ділянки, що підлягає викупу, не є власником інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, до участі в переговорах залучаються власники цих об`єктів, орендарі та/або заставодержателі.

У разі надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації (письмового повідомлення) проводять переговори з власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу.

Статтею 15 Закону № 1559-VI встановлено, що у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об`єктів для суспільних потреб зазначені об`єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення: об`єктів національної безпеки і оборони; лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації; об`єктів, пов`язаних із видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення; об`єктів природно-заповідного фонду; кладовищ.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності здійснюється за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі наявного факту відмови власника об`єкта права приватної власності від укладення договору купівлі-продажу або іншого правочину щодо відчуження такого об`єкта орган, що приймав рішення про його викуп, приймає рішення про примусове відчуження об`єкта права приватної власності.

Таке рішення, одночасно, є передумовою звернення органу, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження земельної ділянки.

Позивачем доказів щодо проведення переговорів із залученням власника об`єкта та орендарів не надано.

Відповідно до частин другої, третьої статті 16 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів. Вимога про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, підлягає задоволенню, у разі якщо позивач доведе, що будівництво, капітальний ремонт, реконструкція об`єктів, під розміщення яких відчужується відповідне майно, є неможливим без припинення права власності на таке майно попереднього власника.

Як зазначено вище, Закон N 1559-VI визначає суспільну необхідність як обумовлену загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключну необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому Законом порядку.

З огляду на викладене, примусове відчуження земельної ділянки інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, відбувається лише для загальнодержавних потреб чи потреб територіальної громади, що у свою чергу дає можливість власнику земельної ділянки бути захищеним від неправомірного посягання.

Наявність суспільної необхідності для примусового викупу об`єкту нерухомого майна відповідача позивач обґрунтовує необхідністю метою поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту. Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території».

Представники сторін в судовому засіданні не заперечували, що на теперішній час роботи по реконструкції автомобільної дороги виконані в об`ємі, який можливо здійснити без викупу об`єктів нерухомості, в тому числі, позивача, зокрема, заасфальтована проїзна частина, укладений бордюрний камінь, плиткою вимощений тротуар, в тому числі, навколо павільйону ОСОБА_1 .

При цьому проїзна частина автомобільної дороги, що межує з земельною ділянкою, яку орендує відповідач, не змістилась.

Будь-яких споруд чи інших елементів, які б були необхідні для експлуатації дороги, на місті, де розташований об`єкт нерухомості відповідача, - не планувалось та не планується, згідно Робочого проекту. Представники позивача в судовому засіданні зазначили, що у разі викупу об`єкту відповідача на цьому місці буде укладена тротуарна плитка.

Дійсно, недалеко від споруди відповідача автомобільна дорога після реконструкції має так званий «карман» для заїзду маршрутних транспортних засобів для посадки/висадки пасажирів. Представники позивача стверджували, що навпроти такого «карману» слід влаштувати навіс для зручності пасажирів в очікуванні транспорту, мотивуючи такою необхідністю викуп нерухомості відповідача. Однак, такі посилання не є обґрунтованими, оскільки торгівельний павільйон ОСОБА_1 розташований не навпроти вказаного заїзду.

Крім того, обґрунтовуючи суспільну необхідність примусового відчуження об`єкту, належного ОСОБА_1 , представники позивача зауважували на тому, що на тротуарі поблизу торгівельного павільйона позивача облаштована доріжка для велосипедистів, яка змінює свій маршрут, оскільки її прямолінейності заважають сходи до павільйона.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що згідно приписів частини четвертої статті 4 Закону № 1559-VI викуп земельних ділянок для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюються як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об`єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави (територіальної громади).

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.97 N 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, "Про міжнародні договори України" застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

Позивачем жодним чином не доведено, що капітальний ремонт автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 не можливий без примусового відчуження об`єкту нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку що позивачем не доведено наявність суспільної необхідності відчуження нерухомого майна, а також те, що непорушне право приватної власності відповідача в цьому випадку має зазнавати обмеження. Задоволення заявленого позову за фактичних обставин справи призведе до втручання в мирне володіння майном відповідача не відповідно до "умов, передбачених законом", тобто, спричинить свавільне позбавлення його права на майно.

З огляду на вищезазначене, положення абз. 2 ч. 5 ст. 3 Закону N 1559-VI, позовні вимоги Маріупольської міської ради про примусове відчуження у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 , об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 , є втручанням держави у право на мирне володіння майном без дотримання засад пропорційності, як того вимагає ст. 1 Першого протоколу Конвенції та прецедентна практика ЄСПЛ і є недопустимим.

Позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити належний йому об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили є похідними та також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 229, 241-246, 250, 255, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення - 28 вересня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції у справах про примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності є Верховний Суд, до якого може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін