Справа № 804/7185/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 804/7185/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-Ш" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Постановою Верховного Суду від 14.04.2020 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 р. прийнято до провадження дану адміністративну справу та призначено її до розгляду у судове засідання за правилами загального позовного провадження, без проведення підготовчого засідання, у зв`язку з тим, що справа вже розглядалася раніше.
Протокольною ухвалою суду від 26.08.2020 р. замінено відповідача по даній справі з Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Виходячи з вищенаведеного, ПП «Транс-Атлантіка Сервіс» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов`язаних із наданням податкової вигоди третім особам. Таким чином, у зв`язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, у ПП «Транс-Атлантіка Сервіс» відсутні об`єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям. Перевіркою встановлено відсутність об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у 2011-2012 році. Оскільки первинні документи фінансово-господарської діяльності ПП «Транс-Атлантіка Сервіс» відсутні, на даний час неможливо зробити висновок стосовно включення сум взаємовідносин з постачальниками до валових витрат. З огляду на викладене, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача підставними та недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.
Сторони в судове засідання своїх представників не направили, про день та час його проведення повідомлялися належним чином.
До суду 15.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 194, 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ДПІ у Ленінському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області провела документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Проект-Ш" щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ПП "Транс-Атлантика Сервіс" за період з 01.02.2012 по 31.08.2012, ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" за період з 01.01.2011 по 28.02.2011, ТОВ "АМБ Інвест" за період з 01.12.2010 по 31.12.2010, результати якої оформлені актом від 19.07.2013 р. № 110/22-6/35112645. За висновками якого ТОВ "Проект-Ш" були порушені, зокрема, вимоги підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 622 918,80 грн., у тому числі: за 4 квартал 2010 року - 12 829,26 грн., за 1 квартал 2011 року - 1123848,20 грн., за 1 квартал 2012 року - 191 995,10 грн., за 2 квартал 2012 року - 221 906,80 грн., за 3 квартал 2012 року - 143 803,50 грн.
В акті перевірки було зокрема вказано, що позивач неправомірно сформувало в валові витрати (витрати, які враховуються при визначення об`єкта оподаткування) по господарських операціях із ПП "Транс-Атлантика Сервіс", ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс", ТОВ "АМБ Інвест", оскільки: згідно акту ДПІ у Бабушкінському районі №7204/224/3269/32694389 від 21.12.2012 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства ПП "Транс-Атлантика Сервіс" під час здійснення господарських відносин з ТОВ "Кафепродакшн" за січень 2011 року, ТОВ "Хімагросервіс" за листопад 2011 року, ПП "СВ Гермес" за березень 2011 року, ТОВ "Пасіфік" за вересень 2011 року, ТОВ "Олімп" за вересень 2011 року, ТОВ "Інфотерм" за червень 2011 року, БПП "Сура" за вересень 2011 року, ПВП "Форест" за червень 2011 року" перевіркою встановлено відсутність об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у 2011-2012 роках. ПП "Транс-Атлантика Сервіс" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Згідно з актом Лівобережної МДПІ № 1135/23-3/34563256 від 05.04.2011 р. "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "АМБ Інвест" перевіркою встановлено відсутність об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у 2010 році, ТОВ "АМБ Інвест" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, ТОВ "АМБ Інвест" має ознаки фіктивності, відсутнє за податковою адресою та має стан 16 - "припинено (ліквідовано, закрито)". Згідно з актом Лівобережної МДПІ №4557/225/33857907 від 29/10/2012 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" перевіркою встановлено відсутність об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у 2011 році, ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" має ознаки фіктивності, відсутнє за податковою адресою та має стан 28 - "триває процедура припинення (направлені заперечення до органу ДПС)".
На вказане податкове повідомлення-рішення позивачем була подана скарга, в процесі розгляду якої відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Проект-Ш" щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ПП "Транс-Атлантика Сервіс" за період з 01.02.2012 по 31.08.2012, ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" за період з 01.01.2011 по 28.02.2011, ТОВ "АМБ Інвест" за період з 01.12.2010 по 31.12.2010, результати якої оформлені актом від 29.01.2014 р. №137/22-01/35112645. За висновками якого ТОВ "Проект-Ш" були порушені, зокрема, вимоги пункту 3.1 статті 3, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 702 969 грн., у тому числі: за 4 квартал 2010 року - 12 829 грн., за 1 квартал 2011 року - 190 980 грн., за 1 квартал 2012 року - 131 996 грн., за 2 квартал 2012 року - 200 908 грн., за 3 квартал 2012 року - 166 256 грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно з абзацами першим, другим пункту 44.1 статті 44 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Абзацом першим пункту 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
За приписами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.
Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Згідно з пунктом 5.11 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення валових витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Положеннями абзацу 1 підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Відповідно до абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), валові витрати (витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування) можуть вважатися не підтвердженими.
За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до складу валових витрат (витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування).
Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.
П.1.2 Договорів зазначено, що роботи зазначенні в п.1.1 договору, виконуються "Виконавцем" з матеріалів придбаних самостійно. Обсяг робіт, передбачених в п.1.1 договору, визначається згідно кошторисних розрахунків до договорів. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконанні роботи на умовах договору. На виконання вищезазначених договорів ПП "Транс-Атлантіка Сервіс" було виписано на адресу ТОВ "Проект-Ш" податкові накладні, акти виконаних робіт, перелік яких міститься в акті перевірки. Також, на підтвердження реальності виконання умов договору, позивачем надано підсумкові відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних робіт, а також ліцензія Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 26.09.2011 року №588322 щодо ПП "Транс-Атлантіка Сервіс".
Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкових зобов`язань відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за період, що перевірявся. Розрахунки здійсненні між підприємствами в безготівковій формі, про що надано банківські виписки перелік яких зазначений в акті перевірки. Заборгованість відсутня.
Крім того, ТОВ "Проект-Ш" уклав ряд договорів підряду з підприємствами ТОВ "АМБ Інвест", саме: договір №3011/10-1 від 30.11.2010 року, договір №3011/10-2 від 30.11.2010 р., договір №3011/10-3 від 30.11.2010 року, згідно яких Замовник (ТОВ "Проект-Ш") доручає, а Виконавець (ТОВ "АМБ Інвест) виконує будівельно-монтажні роботи з матеріалів, що постачає Замовник та частково Виконавець. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконанні роботи на умовах договору. На виконання вищезазначених договорів ТОВ "АМБ Інвест" було виписано на адресу ТОВ "Проект-Ш" податкові накладні, акти виконаних робіт, перелік яких міститься в акті перевірки.
Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкових зобов`язань відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за грудень 2012 року. Розрахунки здійсненні між підприємствами в безготівковій формі, про що надано банківські виписки перелік яких зазначений в акті перевірки. Заборгованість відсутня.
Також, ТОВ "Проект-Ш" укладав договори підряду з підприємством ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс", а саме: № 3002 від 30.12.2010 року, №3001 від 30.12.2010 року, №1401 від 14.01.2011 року, №0501 від 05.01.2011 року, згідно яких Замовник (ТОВ Проект-Ш) доручає, а Виконавець (ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс") виконує будівельно-монтажні роботи з матеріалів, що постачає Замовник та частково Виконавець. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконанні роботи на умовах договору. На виконання вищезазначених договорів ТОВ "Юса-Інтерстройсервіс" було виписано на адресу ТОВ "Проект-Ш" податкові накладні, акти виконаних робіт, перелік яких міститься в акті перевірки. Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкових зобов`язань відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за січень, лютий 2011 року. Розрахунки здійсненні між підприємствами в безготівковій формі, про що надано банківські виписки перелік яких зазначений в акті перевірки. Заборгованість відсутня.
Всі первинні документи, що надані позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на предмет наявності в цих документах всіх обов`язкових реквізитів, що не заперечувалось відповідачем.
Серед іншого, послуги, що були придбані позивачем у його контрагентів, використані ним у власній господарській діяльності, що підтверджується поясненнями директора - ОСОБА_1 .
Між тим, податковий орган також зазначає про фіктивність господарської діяльності позивача з посиланням на отримані від інших податкових органів матеріали перевірок, якими встановлено порушення його контрагентами вимог податкового, валютного та іншого законодавства.
Проте суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктами 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 ПК України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Таким чином, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).
Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Крім того, за договорами, що розглядались, було придбано товар та послуги, які використані позивачем відповідно до господарської діяльності підприємства, що не спростовано відповідачем. Належних та допустимих доказів наявності судових рішень, зокрема вироків судів про порушення посадовими особами контрагентів позивача вимог податкового законодавства відповідачем до суду надано не було.
Відповідно до приписів ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частинами 4-6 вказаної статті встановлено, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.
Суд може збирати докази з власної ініціативи.
Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Щодо посилання відповідача на матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом кримінального порушення посадовими особами ПП "Транс-Атлантіка Сервіс", слід зазначити, що доказів наявності вироку суду на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та на теперішній час до суду не надано.
Таким чином, позивачем наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій. На час укладання та виконання спірних угод сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків та те, що договори укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угод недійсними до суду не надано, вироків суду також, отже доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання угод недійсними.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В силу пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позов - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма