Справа № 607/12800/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 607/12800/19 пров. № А/857/8721/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року, головуючий суддя Сливка Л.М., ухвалене у м. Тернополі, повний текст якого складено 15.06.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення винесену заступником начальника - начальником відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області Шкляр Ганною Богданівною №13-05-0064/2019 від 10 травня 2019 року, згідно якої вона визнана винною у порушенні законодавства з фінансових питань та на неї накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-2 КУпАП. Також вона не погоджувалась з обставинами, які викладені у постанові в частині завищення посадових окладів лікарям-психіатрам, вказуючи, що виключно у компетенції лікаря - психіатра або комісії лікарів - психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, а отже, бригади лікарів з медицини невідкладних станів не можуть давати висновки про діагноз психічного захворювання, чим і визначена необхідність утворення психіатричної бригади у складі Центру. Так, у Центрі створено спеціалізовану лікарську бригаду за спеціальністю «Психіатрія», лікарі - психіатри, які входять до складу лікарської спеціалізованої бригади, мають вищу категорію за спеціальністю «Психіатрія». З огляду на це, тарифікаційна комісія мала підстави для встановлення лікарям психіатричної бригади ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 вищого 13 тарифного розряду, а не 10 тарифного розряду, на що безпідставно вказує відповідач. Також позивач заперечувала викладені у постанові обставини щодо того, що старшому лікарю з експертизи безпідставно встановлено надбавки за тривалість роботи, вказуючи, що у ОСОБА_5 безперервний стаж роботи як на виїзній бригаді так і загальний стаж роботи на різних посадах в Центрі більше 7 років, тому, відповідно до чинного законодавства тарифікаційна комісія мала всі підстави для встановлення старшому лікарю з експертизи якості надання медичної допомоги ОСОБА_5 надбавки в розмірі 60 відсотків за загальний безперервний стаж роботи в Центрі більше 7 років. Крім цього, ОСОБА_1 вважала, що заступником начальника - начальником відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області Шкляр Ганною Богданівною при винесенні оскаржуваної постанови було порушено порядок її винесення та притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, у зв`язку із чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-2 КУпАП. Тарифікаційна комісія мала підстави для встановлення лікарям психіатричної бригади ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 вищого 13 тарифного розряду, а не 10 тарифного розряду, а також на встановлення старшому лікарю з експертизи якості надання медичної допомоги ОСОБА_5 надбавки в розмірі 60 відсотків за загальний безперервний стаж роботи в Центрі більше 7 років, на що безпідставно вказує відповідач. Крім цього, при винесенні оскаржуваної постанови було порушено порядок її винесення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Також в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що у Центрі ектренної медичної допомоги створено спеціалізовану бригаду та посадові інструкції для працівників. Лікарі, які працюють в складі бригади мають вищу категорію за спеціальністю «Психіатрія», що стало підставою для тарифікаційної комісії встановити працівникам 13-ти тарифний розряд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 01 березня 2019 року по 22 березня 2019 року відповідно до пункту 6.2.2.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на І квартал 2019 року, на підставі направлень на проведення ревізії №81-83 від 28.02.2019 року, виданих Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, фінансовими інспекторами проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф за період з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року. За результатами проведеної ревізії 29.03.2019 року складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Центру за період з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року №04-22/1.

Серед іншого, у пункті 2.1 «Видатки на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату» вказаного акта ревізії зазначено такі порушення: 1) в порушення підпункту 3 пункту 2.2.5 та підпункту 5 пункту 2.4.1 глави 2.4 розділу 2 Умов оплати праці та пункту 101 розділу III «лікарі-спеціалісти» Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом МОЗ України від 28.10.2002 року № 385, трьом лікарям - психіатрам при відсутності кваліфікаційної категорії з лікарської спеціальності «Медицина невідкладних станів» посадові оклади встановлено за 13-ими тарифними розрядами, а не за 10-ими тарифними розрядами, що призвело до переплат заробітної плати та зайвої сплати єдиного соціального внеску, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф на загальну суму 211 975,48 гривень;

2) у порушення підпункту 12 пункту 4.1.1 глави 4.1 розділу 4 Умов оплати праці старшому лікарю з експертизи якості надання медичної допомоги проводилося нарахування і виплата надбавки за тривалість безперервної роботи в розмірі 60%, що призвело до переплат заробітної плати та зайвої сплати єдиного соціального внеску, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Центру на загальну суму 103 597, 50 гривень.

Також, 25 квітня 2019 року головним державним фінансовим інспектором відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №13-05-0072/2019, з якого видно, що при проведенні ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф за період з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року виявлено ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, а саме: ОСОБА_1 , будучи економістом з праці та членом тарифікаційної комісії Центру, підписала первинні бухгалтерські документи - тарифікаційні списки працівників Центру, в яких завищено посадові оклади лікарям-психіатрам і безпідставно встановлено надбавку за тривалість безперервної роботи старшому лікарю з експертизи за січень 2015 року - січень 2019 року, внаслідок чого зайво нараховано та виплачено заробітної плати в загальній сумі 279 358,85 гривень та єдиного соціального внеску на загальну суму 36 214,14 гривень. Таким чином, порушення допущено економістом з праці Центру ОСОБА_1 , якою підписано тарифікаційні списки з недостовірними даними працівників Центру, що відображено в акті ревізії від 29 березня 2019 №04-22/1. Вказане є порушенням ч. 1,2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164- 2 КУпАП.

На підставі зазначеного протоколу від 25 квітня 2019 року та акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Центру за період з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року № 04-22/1 від 29 березня 2019 року заступником начальника - начальником відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області Шкляр Ганною Богданівною винесено постанову №13-05-0064/2019 від 10 травня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у порушенні законодавства з фінансових питань та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Із вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 , будучи економістом з праці та членом тарифікаційної комісії Центру, підписала первинні бухгалтерські документи - тарифікаційні списки працівників Центру, в яких завищено посадові оклади лікарям-психіатрам і безпідставно встановлено надбавку за тривалість безперервної роботи старшому лікарю з експертизи за січень 2015 року - січень 2019 року, внаслідок чого зайво нараховано та виплачено заробітної плати в загальній сумі 279 358,85 гривень та єдиного соціального внеску на загальну суму 36214,14 гривень. Вказане є порушенням ч.1,2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164- 2 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дій позивача, яка перебуваючи на посаді економіста з праці та членам тарифікаційної комісії Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, підписала первинні бухгалтерські документи - тарифікаційні списки працівників Центру з недостовірними даними, допущено порушення щодо ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», внаслідок чого працівникам Центру зайво нараховано та виплачено заробітну плату в загальній сумі 279 358,85 гривень та сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 36 214,14 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 234-1 КУпАП, органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з фінансових питань (ст. 164-2), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста ст. 166-6).

Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 234-1 КУпАП від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для прийняття оскарженої постанови від 10.05.2019 року стало порушення законодавства з фінансових питань.

Так, позивач, перебуваючи на посаді економіста з праці та членом тарифікаційної комісії Центру, підписала первинні бухгалтерські документи - тарифікаційні списки працівників Центру, в яких завищено посадові оклади лікарям-психіатрам і безпідставно встановлено надбавку за тривалість безперервної роботи старшому лікарю з експертизи за січень 2015 року - січень 2019 року, внаслідок чого зайво нараховано та виплачено заробітної плати в загальній сумі 279 358,85 гривень та єдиного соціального внеску на загальну суму 36214,14 гривень, чим допущено порушення правил ведення бухгалтерського обліку.

Крім цього, на підставі акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Центру за період з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року № 04-22/1 від 29 березня 2019 року Західним офісом Держаудитслужби в Тернопільській області з метою повного усунення виявлених порушень пред`явлено Центру екстренної медичної допомоги та медицини катастроф вимоги щодо усунення порушень, які оскаржувалися Центром у судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року позов Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування окремих пунктів вимоги задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 02 травня 2019 року №13-19-04-13/2701-2019 щодо усунення виявлених порушень.

Предметом оскарження були наступні пункти вимоги: 1) в порушення підпункту 3 пункту 2.2.5 та підпункту 5 пункту 2.4.1 глави 2.4 розділу 2 Умов оплати праці та пункту 101 розділу III «лікарі-спеціалісти» Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом МОЗ України від 28.10.2002 № 385, трьом лікарям - психіатрам при відсутності кваліфікаційної категорії з лікарської спеціальності «Медицина невідкладних станів» посадові оклади встановлено за 13-ими тарифними розрядами, а не за 10-ими тарифними розрядами, що призвело до переплат заробітної плати та зайвої сплати єдиного соціального внеску, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф на загальну суму 211 975,48 грн; 2) у порушення підпункту 12 пункту 4.1.1 глави 4.1 розділу 4 Умов оплати праці старшому лікарю з експертизи якості надання медичної допомоги проводилося нарахування і виплата надбавки за тривалість безперервної роботи в розмірі 60%, що призвело до переплат заробітної плати та зайвої сплати єдиного соціального внеску, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Центру на загальну суму 103 597, 50 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року, скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі № 500/1164/19 та ухвалено постанову, якою в задоволенні позову Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування окремих пунктів вимоги - відмовлено.

Матеріали справи містять підтвердження, що відповідачем встановлено факт порушення щодо ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», внаслідок чого працівникам Центру зайво нараховано та виплачено заробітної плати в загальній сумі 279 358,85 гривень та єдиного соціального внеску на загальну суму 36214,14 гривень.

Так, у відповідності до ст. 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 164-2 ч.1 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення є посадові особи підприємств, установ та організацій.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 березня 2019 року у справі №642/3203/18.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач, перебуваючи на посаді економіста з праці та члена тарифікаційної комісії Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, підписала первинні бухгалтерські документи - тарифікаційні списки працівників Центру з недостовірними даними, чим допустила порушення щодо ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.

Крім цього, порушень порядку винесення постанови та притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 164-2 КУпАП судом не встановлено в ході розгляду даної справи.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, відтак вірним є висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року у справі №607/12800/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 25.09.2020 року.