Справа № 120/3725/20-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3725/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Слободонюк М.В. Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

24 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
29.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 10.09.2018 року, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року та зобов`язати останнього здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за вищевказаний період, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 у 2019 році вже звертався до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , заявляючи вимоги про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 10.09.2018 року включно;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року 10.09.2018 року включно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі №120/3300/19-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року, вказаний адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 10.09.2018 року. Зобов`язано Військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року 10.09.2018 року включно в сумі 4503,21 грн.

На виконання рішення суду по справі № 120/3300/19-а, Військовою частиною НОМЕР_1 29.04.2020 року було виплачено індексацію грошового забезпечення позивача, що підтверджено і самим позивачем.

У подальшому, не погоджуючись із розміром нарахованої на виконання судового рішення суми індексації, 24.06.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій просив роз`яснити спосіб нарахування індексації грошового забезпечення (місяць, який був взятий за базовий при здійсненні розрахунку), а також просив здійснити перерахунок і доплату відповідних сум.

Листом відповідача від 06.07.2020 року за № 350/118/2089/ПС позивача повідомлено, що при виконанні судового рішення базовий місяць при нарахуванні та виплаті індексації був змінений на 01.01.2016 рік з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення змін до деяких нормативно-правових актів".

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо обрання для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення базового місяця (січень 2016), позивач звернувся до суду із цим позовом. Так, у позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 10.09.2018 року, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 10.09.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Отже, як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження дій відповідача щодо неналежного, на думку позивача, виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі № 120/3300/19-а, яке набрало законної сили. Позивач вважає, що при виконанні рішення суду у справі №120/3300/19-а відповідачем помилково застосовано базовий місяць для нарахування індексації.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання іншого судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року у справі № 120/3300/19-а, яке набрало законної сили, та яке постановлене у тотожному спорі із загальним предметом - відшкодування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 10.09.2018 р., що і даний спір, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Колегія суддів вказує, що відповідачем рішення суду у справі № 120/3300/19-а виконувалося добровільно, однак позивач фактично не погоджується із способом його виконання, та як наслідок звертається до суду із іншим позовом.

Разом з тим, позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинне судове рішення у бажаний для позивача спосіб. Виконання судового рішення від 25.11.2019 року по справі № 120/3300/19-а є завершальною стадією судового провадження саме у справі № 120/3300/19-а.

Відтак, суд першої інстанції вірно звернув увагу позивача, на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення із конкретизацією способу та порядку виконання рішення від 25.11.2019 року по справі № 120/3300/19-а (встановлення базового місяця для виплати індексації).

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається

ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, питання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення 01.01.2016 по 10.092018 було предметом судового розгляду по адміністративній справі №120/3300/19-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача до суду з окремим позовом є помилковим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова колегія зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та скасуванню не підлягає.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у справі, яка розглядається новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а тому позивач повинен звернутись до суду в рамках адміністративної справи у справі №120/3300/19-а з заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 вересня 2020 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Совгира Д. І.