Справа № 362/58/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/58/20 Суддя (судді) першої інстанції:Марчук О.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020року

у справі №362/58/20 (розглянута у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Інспектора поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області Департаменту патрульної поліції Іваніцького Дмитра Олеговича

про скасування постанови та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області Департаменту патрульної поліції Іваніцького Дмитра Олеговича (надалі - відповідач), в якому просив суд: скасувати постанову від 27 грудня 2019 року інспектора поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області Департаменту патрульної поліції Іваніцького Дмитра Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАК № 1910432).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою від 27 грудня 2019 року інспектора поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області Департаменту патрульної поліції Іваніцького Д.О., на нього накладено адміністративне стягнення та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною і статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Посилаючись на ту обставину, що населений пункт у якому він рухався позначено дорожнім знаком 5.47, позивач вважає, що він здійснював рух із дозволеною швидкість, а тому просить скасувати зазначену постанову.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано постанову від 27 грудня 2019 року інспектора поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області Департаменту патрульної поліції Іваніцького Дмитра Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАК № 1910432), якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції (надалі - апелянт) було подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області 11 червня 2020року та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи за 10 днів до розгляду справи. Крім того апелянт зазначає, що позивачем не надано до суду докази в підтвердження своїх доводів. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Постановою від 27 грудня 2019 року зафіксовано не в автоматичному режимі (серія ЕАК № 1910432) перевищення швидкості руху на 25 км/год, в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 (селище Гребінки), чим порушено пункт 12.4 Правил дорожнього руху, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (стор. 5 том І).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи встановлено, що у час, місці та за обставин вказаних в оскаржуваній постанові позивач не порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху щодо перевищення швидкості руху, так як в даному населеному пункті розміщено знак 5.47, а не знак 5.45, як зазначено в оскаржуваній постанові.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях позивача у даному випадку - відсутня, а тому і склад відповідного адміністративного правопорушення в діях позивача теж відсутній. Крім того, у відповідності до ст. 139 КАС України, судом першої інстанції стягнуто з Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави 2102,00 грн судових витрат.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Одночасно, пункт 12.6 Правил дорожнього руху, встановлює інші швидкісні обмеження дорожнього руху на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, що позивач не керував:

- автобусом (мікроавтобусом), що здійснював перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілем з причепом і мотоциклом;

- є водієм із стажем більше 2-х років, що підтверджується посвідченням водія на його ім`я (стор. 7 том І);

- вантажним автомобілем, що перевозив людей у кузові, та мопедом;

- автобусом.

Зокрема, пункт 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, дозволяє рух транспортним засобам рух на автомобільних дорогах із швидкістю не більше 90 км/год.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції з метою об`єктивного розгляду справи та досягнення мети адміністративного судочинства, було витребувано у Служби автомобільних доріг у Київській області інформацію про те, яким дорожнім знаком було позначено населений пункт - селище Гребінки Васильківського району Київської області.

На адресу суду першої інстанції 12 травня 2020 року надійшло повідомлення від Служби автомобільних доріг у Київській області, якому зазначається, що на даній ділянці проводяться ремонтні роботи, а отже, дана інформація знаходиться ТОВ «Автомагістраль-Південь».

Судом першої інстанції 22 травня 2020 року направлено судовий запит на адресу ТОВ «Автомагістраль-Південь» про надання інформацію про те, яким дорожнім знаком було позначено населений пункт - селище Гребінки Васильківського району Київської області.

Як вбачається із наданого на запит суду листа-відповіді № 2905/20-Юр.2 від 29.05.2020 року, станом на 27 грудня 2019 року при в`їзді до селища Гребінки Васильківського району Київської області автодороги М-05 Київ - Одеса було встановлено дорожній знак 5.47 (стор. 41).

З аналізу матеріалів справи з урахуванням повідомлень на судові запити суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що автодорога, де було піддано позивача адміністративному стягненню, проходить через населений пункт, який станом на дату події був позначений дорожнім знаком 5.47, а отже, відповідно до вимог пункту 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, позивач мав право здійснювати рух транспортним засобом із швидкістю не більше 90 км/год.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно зроблений висновок, що в даному випадку позивач не здійснив перевищував обмеження швидкості руху в населеному пункті, оскільки станом на 27 грудня 2019 року при в`їзді до селища Гребінки Васильківського району Київської області автодороги М-05 Київ - Одеса було встановлено дорожній знак 5.47, а не знак 5.45.

Таким чином, відповідачем з порушенням вимог законодавства протиправно складено постанову про притягнення позивач за порушення вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху щодо перевищення швидкості руху.

Враховуючи, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях позивача у даному випадку - відсутня, а тому і склад відповідного адміністративного правопорушення в діях позивача теж відсутній.

З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а відповідно постанова інспектора є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не повідомлено відповідача про розгляд справи, колегія суддів вважає дані твердження безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про повідомлення відповідача про розгляд справи (стор. 31 том І).

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів до позовної заяви, що підтверджують протиправність дій відповідача, колегія суддів вважає дані твердження безпідставними, оскільки у відповідності до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції направлялися судові запити для з`ясування всіх обставин справи з метою перевіряння доводів позивача, які зазначені в позовній заяві.

Щодо посилання апелянт на те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави судові витрати в сумі 2102,00 грн, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та рішення суду першої інстанції та встановлено, що судом першої інстанції в мотивувальній частині зазначено: «При цьому, на підставі частини першої статті 139 КАС України, судові витрати, які підлягають оплаті, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.».

При цьому рішенням суду не обґрунтовано, які судові витрати понесені позивачем, а отже підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави 2 102,00 грн відшкодування судових витрат - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави 2102,00 грн, а отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, як необґрунтоване, а апеляційна скарга в даній частині задоволенню.

Колегія суддів вважає, що заявлені апелянтом вимоги про стягнення з позивача судових витрат не підлягає задоволенню, оскільки ч. 2 ст. 139 КАС України визначено підлягають відшкодуванню на користь суб`єкта владних повноважень витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, які апелянтом не понесені під час розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині стягнення судових витрат в розмірі 2021,00 грн, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року - скасувати в частині: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції міста Біла Церква в Київській області на користь держави 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.».

В іншій частині Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк