Справа № 160/11690/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 вересня 2020 року Справа № 160/11690/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відповідача-1: Павлоградської районної державної адміністрації, до Відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія», до Відповідача - 3: ОСОБА_2 Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до Відповідача-4: ОСОБА_3 . Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, третя особа - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Павлоградської районної державної адміністрації, до Відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія», до Відповідача - 3: ОСОБА_2 Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до Відповідача-4: ОСОБА_3 . Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, третя особа - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, в якій позивач, мовою оригіналу, просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження № Р-214/0/335-16 від 29 травня 2016 р. Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надано ТОВ «АПК Енергія» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 60,5816 га (багаторічні насадження (сад) про передачу в оренду.

- зобов`язати ТОВ «АПК Енергія» усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 на праві користування земельною ділянкою 2.970 га. розташовану: Дніпропетровська область, Павлоградського р-н, Межиріцька сільська рада, шляхом її звільнення.

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петріківського району 07 грудня 2017 року, номер запису 23863149 про право про реєстрацію речового права - оренда землі за Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія» на земельну ділянку площею - 60,5816 га, розташовану: Дніпропетровська область. Павлоградського р-н, Межиріцька сільська рада, кадастровий номер :01:003:0829;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Порубай Віктора Миколайовича Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області про державну реєстрацію земельної ділянки площею - 60,5816 га, розташовану: Дніпропетровська область, Павлоградського р-н, Межиріцька сільська рада, кадастровий номер :01:003:0829.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що що на підставі розпорядження № Р-214/0/335-16 від 29 травня 2016 р. Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надано ТОВ «АПК Енергія» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 60,5816 га (багаторічні насадження (сад) про передачу в оренду. Договір оренди між Павлоградської державною адміністрацією та ТОВ «АПК Енергія» було укладено 07.12.2017 року про передачу земельної ділянки загальною площею 60,5816 га. із земель які перебували в колективній власності КСП «Межиріч» та були розпайовані між його членами та не передані у власність, з кадастровим номером :01:003:0829. Відтак, на цій підставі державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петріківського району 07 грудня 2017 року, номер запису про право 23863149, здійснено реєстрацію речового права - оренда землі за Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія». Площа зареєстрованої в реєстрі речових прав земельної ділянки визначена - 60.5816 га. Земельна ділянка в розмірах, визначених оскаржуваним розпорядженням, яка знаходиться в користуванні ТОВ «АПК Енергія», перекриває земельну ділянку, що перебуває в користуванні позивача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ДП010176, виданий Павлоградською районною державною адміністрацією, зареєстрований 18.02.2004р. в Книзі записів державних актів на землю за № та розроблених на його підставі документів щодо виділення земельної ділянки внатурі, тобто Павлоградська районна адміністрація вирішила передати в оренду ТОВ «АПК Енергія» частину земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0024 площею 2,970 га., яка вже на той час перебувала у законному користуванні позивача без її вилучення. Надалі, при внесенні державним кадастровим реєстратором - Порубаєм Віктором Миколайовичем Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, відомостей до державного кадастрового реєстру, посадовою особою не вчинено належних дій, відповідно до правил вчинення реєстраційних дій, відповідно до чинного законодавства, не перевірено документацію, на підставі якої здійснено реєстраційні дії. Належне виконання таких посадових обов`язків, допомогло б уникнути спору що виник між ОСОБА_1 та ТОВ «АПК ЕНЕРГІЯ». Оскільки в результаті помилки, допущеної державним реєстратором, має місце включення при в себе земельної ділянки позивача кадастровий номер :01:003:0024 площею 2,970 га при реєстрації іншої земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0829 площею 60,5816 га.

Відповідно до пунктів 3, 4 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За визначенням в ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту поданого позову вбачається, що одним із відповідачів є Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія».

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія» не є суб`єктом владних повноважень та не здійснює публічно-владні управлінські функції, тому не може виступати відповідачем по вказаній справі в розумінні приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, в п. 2 прохальної частини позивач просить суд зобов`язати ТОВ «АПК Енергія» усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 на праві користування земельною ділянкою 2.970 га. розташовану: Дніпропетровська область, Павлоградського р-н, Межиріцька сільська рада, шляхом її звільнення.

Положенням частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вищезазначена позовна вимога повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства та відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, а тому вказану вимогу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом

Згідно ч. 6 ст. 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 ст. 172 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Також суд звертає увагу, що статтею 169 КАС України не передбачено повернення частини позовних вимог або залишення позовної заяви без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Таким чином, оскільки п.2 позовних вимог належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, суд приходить до висновку щодо повернення позовної заяви.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись статтями 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відповідача-1: Павлоградської районної державної адміністрації, до Відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Енергія», до Відповідача - 3: ОСОБА_2 Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до Відповідача-4: ОСОБА_3 . Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, третя особа - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.09.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса