Справа № 200/3355/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 вересня 2020 р. Справа №200/3355/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про:

- визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні виплати державної допомоги тимчасово переміщеним особам на компенсацію оренди житла;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення виплати державної допомоги тимчасово переміщеним особам на компенсація оренди житла.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі відмовлено. Вказаний позов був залишений без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та роз`яснено, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача, яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала про залишення позовної заяви без руху була отримана позивачем особисто 03 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

14 квітня 2020 року на електрону пошту суду надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 31 березня 2020 року, відповідно до якого, позивач пояснює наступне - підприємство на якому працює позивач не виплачує заробітну плату з 01 лютого 2020 року, жодних соціальних виплат позивач не отримує. Крім того, зазначено, що позивач на даний час не може потрапити у м. Костянтинівка, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території та не має змоги виїхати через закриття блокпостів у зв`язку з запровадженням карантину.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову, встановлених ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху протягом десяти днів з дня прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про завершення дії карантину та зазначено, що для усунення недоліків позовної заяви необхідно надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за подачу позову немайнового характеру в розмірі 840,80 гривень та копію довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала про продовження строків була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача, яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала про продовження строків була отримана позивачем особисто 27 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

14 вересня 2020 року на електрону пошту суду надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 21 квітня 2020 року, відповідно до якого, позивач пояснює наступне - підприємство на якому працює позивач не виплачує заробітну плату з 25 березня 2020 року, жодних соціальних виплат позивач не отримує. Крім того, зазначено, що позивач на даний час не може потрапити у м. Костянтинівка, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території та не має змоги виїхати через закриття блокпостів у зв`язку з запровадженням карантину.

Ознайомившись з клопотанням, суд критично ставиться до зазначених пояснень в клопотанні, оскільки ухвала про залишення позовної заяви була отримана особисто ОСОБА_1 03.04.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала про продовження строків також отримана особисто ОСОБА_1 27.04.2020 року, однак позивач зазначає, що перебуває на тимчасово окупованій території.

Суд зазначає, що обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Доказів на підтвердження відсутності коштів у позивача до позовної заяви та клопотань не долучено, а саме лише посилання позивача на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплатити судовий збір цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Дана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 904/9117/17.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладається обов`язок щодо надання доказів обґрунтованості клопотання.

Позивачем не надано доказів, які б вказували на неможливість самостійно надати докази скрутного майнового стану, інформації або довідки від Державної фіскальної служби.

Відповідно до порядку отримання відомостей із Державного реєстру передбачений розділом X «Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 року за № 1306/3117 та визначає, що фізична особа для отримання відомостей про себе із Державного реєстру звертається особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа тимчасово перебуває за межами населеного пункту проживання, подає документ, що посвідчує особу, та заяву за формою № 10 ДР. Представник додає до заяви за формою № 10 ДР довіреність, засвідчену в нотаріальному порядку, на отримання відомостей з Державного реєстру, документ, що посвідчує особу такого представника, та ксерокопію (з чітким зображенням) документа, що посвідчує особу довірителя. Відомості з Державного реєстру надаються контролюючим органом особисто фізичній особі або її представнику за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, та довіреності (для представника), про що робиться відповідний запис в журналі надання відомостей за формою, наведеною в додатку 17 до цього Положення. Отже, позивач - ОСОБА_1 , має право звернутися особисто або через представника до контролюючого органу для отримання відповідної інформації та довідки.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу, що передбачено частиною 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Однак позивачем при подачі позову не надано жодного доказу скрутного майнового стану та докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Стосовно надання копії довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач зазначив, що втратив відповідну довідку та просить суд витребувати відповідну довідку у відповідача. Крім того, просить витребувати докази з ДФС щодо отримання доходів за останні 6 місяців.

Суд не приймає зазначені пояснення, оскільки на позивача покладено обов`язок щодо надання відповідних доказів. Також суд наголошує, що позивач має право звернутися до управління соціального захисту населення з відповідною заявою та отримати дублікат довідки внутрішньо переміщеної особи та звернутися до ДФС з заявою про отримання довідки про доходи.

Таким чином, суд зазначає, що надання доказів скрутного майнового стану та інших відповідних доказів (довідка про отримані доходи від ДФС, довідка внутрішньо переміщеної особи або інші) покладається саме на позивача.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

У зв`язку з чим, строк протягом якого сторона повинна виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху продовжується на час дії карантину, а саме до дня прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про завершення дії карантину.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Крім того, відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року набрав чинності 17.07.2020 року, таким чином 20-денний строк подачі заяви про продовження процесуальних строків закінчився 07 серпня 2020 року.

Станом на 29 вересня 2020 року заява про продовження процесуальних строків на адресу суду не надходила, 20-денний строк подачі заяви закінчився, однак недоліки позовної заяви у строк і спосіб, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунені.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки згідно встановленого строку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного суду України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 вересня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова