Справа № 120/3613/20-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 вересня 2020 р. Справа № 120/3613/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просив:

- визнати протиправним рішення від 07.07.2020 №82 про перерахунок пенсії;

- зобов`язати відповідача починаючи з 01.07.2020 проводити щомісячну виплату пенсії у розмірі 37239, 20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що з 26.06.2018 є пенсіонером за віком. У зв`язку з виконанням обов`язків народного депутата України з 04.04.2002, а з 03.07.2002 по 17.03.2005 голови підкомітету з питань зовнішньоекономічної діяльності та митного законодавства Комітету ВР України з питань економічної політики, управління народним господарством, власності та інвестицій, та маючи науковий ступінь кандидата економічних наук, у липні 2020 року ОСОБА_1 через портал економічних послуг звернувся до відповідача з заявою №9755 про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною.

За результатом розгляду заяви, Пенсійним фондом відповідно до протоколу перерахунку пенсії прийнято рішення від 07.07.2020 №82, яким здійснено не перерахунок, а надбавку до пенсії позивача у розмірі 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян. Вважаючи, що відповідач у відповідності до ст.13 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та норм частини 12 статті 20 ЗУ «Про статус народного депутата України» зобов`язаний провести перерахунок пенсії заявника, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 30.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.08.2020 представником відповідача подано до суду відзив, в якому останній заперечив щодо задоволення заявленого позову. Зокрема вказав, що позивач з 26.06.2018 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до норм ЗУ №1058. 03.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Посилаючись на норми ЗУ «Про призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною» від 01.06.2000 №1767, представник відповідача вказав, що 03.07.2020 Головним управлінням було призначено заявнику надбавку за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Крім того, відповідач звернув увагу суду, що інших прохань заява позивача не містила, у зв`язку чим ОСОБА_1 протиправно просить суд скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 07.07.2020 про перерахунок пенсії, який був здійснений за його ж заявою.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача проводити щомісячну виплату пенсії у розмірі 37239,20 грн. представник відповідача зауважив, що ОСОБА_1 не скористався правом досудового врегулювання спору, оскільки не звертався до управління з такою вимогою та не надав жодних довідок про заробітну плату працюючого народного депутата.

Посилаючись на положення пункту 13-2 розділу ХV ЗУ №1058, згідно яких максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

26.08.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Разом з тим, суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до положень частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та доводи, викладені у відзиві на позов, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 26.06.2018 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію, призначену відповідно до норм Закону України №1058.

Відповідно до довідки Апарату Верховної ради України від 04.06.2020 №20-75/761, ОСОБА_1 - народний депутат України Верховної Ради України четвертого скликання з 14.05.2002. У період з 11.06.2002 по 02.07.2002 - член комітету ВРУ з питань економічної політики, управління народним господарством, власності та інвестицій. З 03.07.2002 по 17.05.2005 працював на посаді підкомітету з питань зовнішньоекономічної діяльності та митного законодавства Комітету ВРУ з питань економічної політики, управління народним господарством, власності та інвестицій.

Згідно довідки Апарату Верховної ради України від 21.07.2020 №15/60-133 (81485) заробітна плата працюючого народного депутата України станом на 17.07.2020 складає: голови підкомітету ВРУ посадовий оклад 21 651 грн., надбавка за інтенсивність праці 21 651 грн. Народним депутатам, яким присвоєно почесне звання або які мають науковий ступінь, здійснюються доплати та надбавки до посадового окладу: доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, надбавка за почесне звання «заслужений» - 20%.

03.07.2020 через портал електронних послуг, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, вид пенсії вказано «призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 07.07.2020 №82 проведено перерахунок пенсії позивача та призначено йому надбавку за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Призначено з 01.07.2020 по 30.11.2020 пенсію у розмірі 6648,83 грн., а з 01.12.2020 - 6665, 93 грн.

Не погоджуючись з рішенням про перерахунок пенсії від 07.07.2020 №82 та вказуючи, що розмір його пенсії з урахуванням п.13 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» станом на 01.07.2020 має складати 37239, 20 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд керується та виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає статус (права, обов`язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень, є Закон України «Про статус народного депутата України».

Приписами абз. 1 ч. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України» (у редакції, чинній станом на момент призначення позивачу пенсії, а саме: 26.06.2018) передбачено, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частина дванадцята статті 20 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3173-IV від 01.12.2005 - дію Закону зупинено на 2007 рік згідно із Законом № 489-V від 19.12.2006; із змінами, внесеними згідно із Законом № 107-VI від 28.12.2007; додатково див. Рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011, № 836-VII від 28.02.2014, № 1166-VII від 27.03.2014, № 76-VIII від 28.12.2014, № 213-VIII від 02.03.2015, № 889-VIII від 10.12.2015, № 911-VIII від 24.12.2015, № 1774-VIII від 06.12.2016; в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року.

Тобто, пенсія позивачеві призначалась за нормами ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, варто зауважити, що приписами частини 12 статті 20 ЗУ «Про на статус народного депутата» в редакції чинній до моменту призначення пенсії позивачеві (чинній до 11.10.2017), визначалось, що після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

При цьому, суд вважає за доцільне наголосити, що у межах спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи Закону України «Про статус народного депутата України» у редакції, чинній до 11.10.2017, оскільки позивач ОСОБА_1 набув права на пенсійне забезпечення з 26.06.2018. Тобто на момент виникнення у позивача відповідного права на призначення пенсії, при її призначенні народному депутату підлягали застосуванню норми ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок (звернення із заявою про перерахунок).

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, у законодавстві відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу, виходячи із заробітної плати працюючого народного депутата.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 (у справі за заявою «Великода проти України») звернуто увагу на те, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

У цьому рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абз. 7 пп. 2.1 п. 2 рішення). При цьому, Конституційним Судом України взято до уваги ст. 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії». Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, суд зважає на ту обставину, що 03.07.2020 через портал електронних послуг, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, вид пенсії вказано «призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Так, закон України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» передбачає встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною.

Згідно до пункту 5 частини першої статті 1 вказаного закону пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України народним депутатам України, депутатам колишніх Союзу РСР та Української РСР, членам Кабінету Міністрів України та Уряду колишньої Української РСР.

Пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України (ст.2 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»).

Пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону (ст.2 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»).

Згідно статті 5 вищевказаного закону пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність:

від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону;

від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону;

від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.

Відповідно до положень статі 9 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» заяву про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та в 10-денний строк з дня її подання з усіма необхідними документами приймає рішення про встановлення (перерахунок) або про відмову у встановленні (перерахунку) пенсії за особливі заслуги.

Порядок подання документів для встановлення пенсії за особливі заслуги та вимоги до них затверджуються правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Не пізніше 10 днів після прийняття рішення про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги чи про відмову в її встановленні (перерахунку) територіальний орган Пенсійного фонду України видає або надсилає особі повідомлення про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги чи про відмову у її встановленні (перерахунку) із зазначенням причин відмови та порядку оскарження такого рішення.

Так, відповідачем у відповідь на заяву позивача від 03.07.2020, в якій він просив призначити йому пенсію за особливі заслуги перед Україною, прийнято рішення від 07.07.2020 №82, яким проведено перерахунок пенсії позивача та призначено йому надбавку за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Призначено з 01.07.2020 по 30.11.2020 пенсію у розмірі 6648,83 грн., а з 01.12.2020 - 6665, 93 грн.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на аргументи позивача, наведені у позовній заяві, суд вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у законодавстві, що регулює питання перерахунку пенсії вказаної категорії осіб (народних депутатів), відбулись зміни, тобто по новому врегульовано відносини у даній сфері. На час розгляду даної справи положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не визнані неконституційними.

У свою чергу, слід зазначити, що відповідно до статті 22 Конституції України, проведений перерахунок пенсії позивача та встановлення останньому надбавки до розміру пенсії у відповідності до ЗУ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" не призводить до звуження (обмеження) змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, оскільки проведений перерахунок не призвів до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуження обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавлення його права на соціальний захист.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення складено 29.09.2020

Суддя Томчук Андрій Валерійович