Справа № 1.380.2019.006194
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.006194
У Х В А Л А

28 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петришина А.М.,

представника відповідача Гринихи Х.А.,

представника третьої особи Луціва М.С.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про визнання протиправним і скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2018 року №1343 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво Львівському комунальному підприємству «Зелене місто» механіко-біологічного комплексу перевантаження та переробки твердих побутових відходів на АДРЕСА_1 ».

Ухвалою суду від 26.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням/викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року задоволено клопотання представника відповідача та закрито провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року про закриття провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 23.07.2020 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, останню передано для розгляду головуючому судді Сасевичу О.М.

Ухвалою від 27.07.2020 року адміністративну справу прийнято суддею Сасевичем О.М. до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків й про розгляд справи колегією суддів; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.09.2020 року.

23.09.2020 року від представника позивача надійшла до суду заява про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав упередженості судді. Оскільки суд під головуванням судді Сасевича О.М. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то ухвалою від 24.09.2020 року заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. була передана для розгляду іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року, заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. передана на розгляд судді Качур Р.П .

Ухвалою суду з питань відводу судді від 25.09.2020 року (під головуванням судді Качур Р.П. ) відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Сасевича О.М. у справі №1.380.2019.006194.

28.09.2020 року представник позивача повторно подав до суду заяву про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав щодо упередженості судді. Представник позивача у заяві, як на одну із підстав для відводу, посилається на те, що в силу ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ним було подано клопотання про надання дозволу вільним слухачам бути присутніми у залі судового засідання під час розгляду справи, однак судом відмовлено у вказаному клопотанні.

Іншою підставою для заявлення відводу головуючому судді представник зазначив те, що судом відмовлено у задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження з метою подання клопотань про витребування доказів та проведення експертизи.

За наведених обставин представник позивача вважає, що належний, справедливий і неупереджений розгляд справи та забезпечення прав ОСОБА_1 за участю судді Сасевича О.М. є неможливим, що викликає сумніви у можливості ухвалення даним складом суду об`єктивного та законного рішення, а тому просить суд задоволити заяву про відвід.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також повторно подану представником позивача заяву про відвід головуючого судді, зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1-4 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Так, згідно положень ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1)якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2)якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3)якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4)за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5)у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді при розгляді конкретної судової справи та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом.

Частиною 3 ст.11 цього Закону визначено, що розгляд справ у судах відбувається відкрито, крім випадків, установлених законом. У відкритому судовому засіданні мають право бути присутніми будь-які особи.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Якщо всі учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, здійснюється транслювання перебігу судового засідання в мережі Інтернет в обов`язковому порядку.

Статтею 3 Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як встановлено із матеріалів справи, судом задоволено клопотання представника позивача та забезпечено проведення он-лайн трансляції на офіційному каналі на Youtube «Судова влада України» судових засідань в залі судового засідання під час розгляду даної адміністративної справи.

Жодних скарг чи заяв щодо якості здійснення он-лайн трансляції, зокрема, від представника позивача до суду не надходило.

Більше того, суд зауважує, що у період дії карантинних заходів Львівським окружним адміністративним судом забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду необхідних процесуальних документів й письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду справи.

Суд вважає, що як учасникам справи, так і вільним слухачам надано достатній обсяг прав щодо процесуальної можливості доступу до суду.

Тож, з огляду на вказане, суд, у відповідності до ст.3 Конституції України та у кореспонденції із ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя, здоров`я і безпеки, зокрема, учасників справи, вважає, що необґрунтованими є доводи представника позивача щодо упередженості головуючого судді у розгляді справи та обмеження права доступу до судового засідання громадськості.

Судом також з`ясовано, що підставою для відводу судді є незгода представника позивача з процесуальним рішеннями судді при розгляді адміністративної справи.

Відповідно до ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

Таким чином, оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій, а в означеному випадку - за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином, заявлені підстави для відводу головуючого судді не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не стосуються особистого відношення судді Сасевича О.М. до результатів розгляду справи №1.380.2019.006194, а тільки відображають власну позицію представника позивача.

Більш того, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності головуючого судді у розгляді означеної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п.п.45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п.40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п.44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п.30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п.96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейський суд з прав людини в п.49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Тож, з огляду на те, що обставини, на які посилається представник позивача, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості головуючого судді Сасевича О.М. у розгляді означеної справи й такі не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді у справі №1.380.2019.006194.

Керуючись ст.ст.36-41, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративний справі №1.380.2019.006194 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про визнання протиправним і скасування рішення відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сасевич О.М.