Справа № 200/6798/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2020 р. Справа№200/6798/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації (85500, Донецька обл., смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, б. 68-А, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації в якому просила:

визнати противоправними дії Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області ( 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, буд.68-а, ), щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . державної соціальної допомоги у відповідності до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

зобов`язати Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, буд.68-а, ), здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , нарахування та виплату державної соціальної допомоги відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» - починаючи з 22.08.2019р. (з дня звернення їз заявою).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідно до довідки серії ВТЕ -14 № 051442 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 10.06.2009р., має інвалідність III групи (дитина-інвалід). З метою отримання належних соціальних виплат позивач звернувся до установи відповідача. Згідно листа Відповідача від 23.01.2020р., №09/355 було прийнято рішення про відмову у наданні державної соціальної допомоги, у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання, що і стало приводом звернення до суду.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії і відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено засідання по справі на 18.08.2020 року.

У відзиві на адміністративний позов відповідачем зазначено, що 11.09.2018 року відповідачем було винесене рішення №121 про відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання. На підставі відповідного рішення управлінням було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні державної соціальної допомоги за заявою від 22.08.2018 року. Про прийняте рішення позивача було проінформовано листом від 25.09.2018 року № 7830, направленого поштою. Оспорюване рішення було прийнято комісією 11.09.2018 року, інформування заявника було здійснено у спосіб передбачений законом, шляхом надсилання листа від 25.09.2018 року № 7830 поштою національного оператора. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 повинна була дізнатися про прийняте щодо неї рішення у вересні 2018 року. Крім того, позивачем жодних клопотань щодо поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності такого пропуску - не заявлялося. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та закрити провадження по справі, у зв`язку з тим, що позов подано без додержання вимог КАСУ.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд зясував наступні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки серії ВТЕ -14 № 051442 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 10.06.2009р., Позивач є інвалідом III групи (дитина-інвалід) безстроково.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.08.2018 року № виданої Управлінням соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації ОСОБА_1 зареєстрована та фактично перебуває за адресою: АДРЕСА_3 .

22.08.2018 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», однак допомога Позивачу не виплачувалась і не виплачується досі.

Згідно Розпорядження Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 24.09.2018 року, згідно витягу з протоколу № 121 засідання з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 11.09.2018 року, відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 за заявою від 22.08.2018 року у зв`язку з непідтвердженням фактичного місця проживання.

У відповідь на адвокатський запит, на початку лютого 2020р. представником Позивача було отримано простого листа від 23.01.2020р. № 09/355, в якому Відповідач повідомив, що Позивач перебуває на обліку в Управлінні як ВПО з 22.08.18р. Позивач звернулась до Управління 22.08.19р. з заявою про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства 3-ої групи у відповідності до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». За розглядом відповідної заяви та додатково наданих документів, Управлінням було прийнято рішення про відмову у наданні державної соціальної допомоги на підставі витягу з протоколу № 121 засідання комісії з питань призначення соціальних виплат ВПО від 11.09.2018р.. у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання.

Щодо строку звернення до суду слід зазначити наступне.

За загальним правилом, встановленим КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач дізнався про прорушення своїх прав у лютому 2020 року згідно листа від 23.01.2020 року №09/355

Відповідачем у відзиві зазначено, що Позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, проте, в матеріалах справи, жодних доказів отримання Позивачем рішення від 11.09.2018 року №121 про відмову у призначенні соціальних виплат суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Тобто, реалізація права на отримання соціальної допомоги пов`язана з фактом реєстрації особи як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб та абзацом шостим цього пункту, довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 2.4 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам подаються такі документи: заява про призначення усіх видів соціальної допомоги за формою, що затверджується наказом Мінпраці;паспорт або в разі його відсутності інший документ, що може засвідчувати особу, яка подає заяву; довідка про місце проживання інваліда з дитинства або дитини-інваліда чи копія паспорта інваліда з дитинства або дитини-інваліда з відомостями про місце проживання; довідка про місце проживання законного представника, піклувальника, який подав заяву, чи копія паспорта з відомостями про місце проживання.

Заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до місцевого органу з питань соціального захисту населення за місцем постійного проживання або за місцем фактичного проживання, при умові подання довідки про неодержання цієї допомоги в місцевому органі з питань соціального захисту населення за місцем постійного проживання.

Заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства, який визнаний недієздатним, а також на дитину-інваліда подається одним із законних представників за місцем постійного проживання або за місцем фактичного проживання особи, яка подає заяву, при умові подання довідки про неодержання цієї допомоги в місцевому органі з питань соціального захисту населення за місцем постійного проживання.

Якщо законний представник проживає за іншою адресою, ніж дитина-інвалід, то разом із заявою він подає довідку місцевого органу з питань соціального захисту населення про те, що другий із законних представників не отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда за місцем свого проживання.

Відповідно до пункту 2.5. Порядку державна соціальна допомога призначається з дня звернення за її призначенням.

Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день приймання місцевим органом з питань соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами.

У тих випадках, коли до заяви про призначення державної соціальної допомоги додані не всі необхідні документи, заявнику повідомляється, які документи повинні бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше 3 місяців з дня відправлення повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день прийняття або відправлення заяви про призначення такої допомоги.

Заява про призначення державної соціальної допомоги розглядається місцевими органами з питань соціального захисту населення не пізніше 10 днів після надходження заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку державна соціальна допомога інвалідам з дитинства, призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання інваліда з дитинства або законного представника, яким призначена допомога на дітей-інвалідів або інвалідів, які визнані недієздатними.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку у разі зміни одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання виплата цієї допомоги продовжується відповідним місцевим органом з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання з дня, наступного за днем припинення цієї виплати за попереднім місцем проживання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум особою з інвалідністю чи його офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об`єктивні обставини, коли інвалід чи його батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної допомоги за минулий час здійснюється із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Аналогічні вимоги викладені в пункті 4.10 Порядку, відповідно до якого призначені суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його законним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні та інші причини, які фізично унеможливили своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об`єктивні обставини, коли інвалід чи його законний представник не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється, виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сімї та дітей, організовує роботу щодо призначення виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» період, на який призначається державна соціальна допомога, а саме, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач має статус особи з інвалідністю з дитинства ІІІ групи безстроково.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» виплата державної соціальної допомоги зупиняється у випадку пропуску строку особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, а в разі визнання знову особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю виплата державної соціальної допомоги поновлюється з дня зупинення, але не більш як за один місяць. У разі припинення виплати державної соціальної допомоги внаслідок не з`явлення на переогляд без поважних причин, при наступному визнанні особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, виплата цієї допомоги поновлюється з дня встановлення особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю. Підставою припинення виплати державної соціальної допомоги, відповідно до ст. 14 Закону є влаштування дітей з інвалідністю до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання, влаштування дитини з інвалідністю віком до 18 років до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання.

Тобто, нормами чинного законодавства визначені вичерпні підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, в переліку яких не зазначена така підстава як зміна обставин щодо фактичного місця проживання/перебування особи з інвалідністю.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» при зміні одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання виплата цієї допомоги продовжується відповідною місцевою державною адміністрацією за новим місцем проживання.

Виплата державної соціальної допомоги продовжується з того часу, з якого вона була припинена за попереднім місцем проживання.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

До такого висновку суд дійшов і з врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, в якій суд встановив обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи наведене, та те, що нормами чинного законодавства позивачу гарантоване право на отримання соціальної допомоги особі з інвалідністю, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, зобовязання здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату державної соціальної допомоги починаючи з 22.08.2019р. (з дня звернення їз заявою).

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивача, які безпосередньо охоплюють соціальні права, гарантовані ст. 46 Конституції України, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та скасувати Розпорядження Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 24.09.2018 року яким відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 за заявою від 22.08.2018 року у зв`язку з непідтвердженням фактичного місця проживання.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись наведеними висновками суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації (85500, Донецька обл., смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, б. 68-А, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати противоправними дії Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області ( 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, буд.68-а, ), що до відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . державної соціальної допомоги у відповідності до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Скасувати Розпорядження Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 24.09.2018 року яким відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 за заявою від 22.08.2018 року у зв`язку з непідтвердженням фактичного місця проживання.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, буд.68-а, ), здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , нарахування та виплату державної соціальної допомоги відповідно до ЗУ « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» - починаючи з 22.08.2019р. (з дня звернення із заявою).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Янісольська, буд.68-а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк оскарження підлягає застосуванню з урахуванням приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID - 2019)" від 30.03.2020 року №540.

Суддя В.В. Стойка