Справа № 640/8031/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8031/20 Суддя (судді) першої інстанції: Патратій О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Земляної Г.В.,

Лічевецького І.О.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника позивача: Чумака О.В.,

представника відповідача: Ясинського Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг Експрес» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг Експрес» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнінг Експрес» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення №1243336/42031062 від 02.08.2019 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 8 від 31.10.2018 та № 1243337/42031062 від 02.08.2019 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 9 на 31.10.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року позов залишено без розгляду з підстав, визначених частиною третьої та четвертою ст. 123 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та передати справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що додані позивачем до заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 03.04.2020 та до апеляційної скарги повністю спростовують твердження Окружного адміністративного суду м. Києва, наведені в оскаржуваній ухвалі про нібито «тривалу бездіяльність позивача».

При цьому, апелянт звертає увагу, що через незалежні від позивача причини даний адміністративний позов не був доставлений до суду у листопаді 2019 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі.

У подальшому, 15.05.2020 відповідачем на адресу суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтовано пропуском позивачем тримісячного строку на звернення до суду, передбаченого частиною третьою ст. 122 КАС України та абз.3 п. 56.16 ст. 56 ПК України, з урахуванням позиції викладеної, Верховним Судом в постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.05.2020 позовну заяву залишено без руху відповідно до вимог ст. 123 КАС України та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважності підстав для його поновлення.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна заява подана з пропуском тримісячного строку звернення до суду, тому необхідно подати клопотання про поновлення пропущеного строку.

08 червня 2020 року позивачем подано клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та його поновлення, на обґрунтування якого зазначив про те, що вказаний позов було відправлено до суду 01.11.2019 через службу кур`єрської доставки ТОВ «Віп Пост». Однак, у березні 2020 року позивач не виявив вказаного позову на сайті суду, у зв`язку з чим звернувся з відповідним запитом до службу кур`єрської доставки, на що 02.04.2020 було отримано відповідь про втрату вказаної кореспонденції, у зв`язку з чим позивач 07.04.2020 повторно звернувся з даним позовом.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з порушенням трьохмісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою ст. 122 КАС України та абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при цьому не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Згідно з п. 5 частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У силу вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

При цьому, у відповідності до частини третьої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

У той же час, Верховний Суд в постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 зазначив, що інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний тримісячний строк звернення до суду у разі досудового порядку вирішення спору, недотримання, якого є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

При цьому, порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №440/3408/19 та в ухвалі від 24.06.2020 у справі №9901/277/19.

При цьому, слід враховувати, що за правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини третьої вказаної статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У той же час, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).

Як свідчать матеріали справи, з даним адміністративним позовом ТОВ «Майнінг Експрес» звернулось до суду 07 квітня 2020 року.

Як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду представником позивача зазначено, що 01.11.2019 передано службою кур`єрської доставки ТОВ «Віп Пост» підготовлений адміністративний позов ТОВ «Майнінг Експрес» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією накладної ТОВ «Віп Пост» № 178364.

Втім, 07 березня 2020 року на офіційному сайті Окружного адміністративного суду м. Києва представником позивача не виявлено інформації щодо поданого ним адміністративного позову до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України.

Того ж дня, представником позивача від імені ТОВ «Майнінг Експрес» підготовлено та подано запит до кур`єрської служби ТОВ «Віп Пост» з метою отримання офіційної інформації щодо доставки до Окружного адміністративного суду м. Києва поданого ним адміністративного позову ТОВ «Майнінг Експрес» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України (а.с. 96).

02 квітня 2020 року представником позивача отримано відповідь від ТОВ «Віп Пост» на запит щодо статусу доставки до Окружного адміністративного суду м. Києва вказаного адміністративного позову згідно з накладної № 178364, в якій зазначено, що доставка документів по накладній №178364 не була здійснена адресату у зв`язку з їх втратою (а.с. 97).

Відтак, апелянт вважає, що ТОВ «Майнінг Експрес» своєчасно скористалось своїм правом на звернення до адміністративного суду з позовом про захист своїх порушених прав, а саме адміністративний позов подано 01.11.2019, однак, з незалежних від позивача причин, вказаний позов не доставлено до суду.

З приводу зазначеного, колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач у період з листопада 2019 року по березень 2020 року мав змогу і повинен був дізнатися про відсутність у провадженні суду першої інстанції позову, поданого ним ще 01 листопада 2019 року до суду.

У даному випадку, суд звертає увагу на ті обставини, що у період з жовтня 2019 року по даний час представник позивача вимушений витрачати час на лікування сина у зв`язку з його хворобою - дитячим аутизмом з когнітивною недостатністю рівня легкої розумової відсталості, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого.

При цьому, про втрату документів, направлених ТОВ «Віп Пост» 01.11.2019 згідно накладної №178364 апелянт дізнався лише 01 квітня 2020 року з відповіді ТОВ «Віп Пост», що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відтак, висновок про залишення без розгляду даної позовної заяви є передчасним та таким, що винесений з порушенням норм процесуального права.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді.

Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг Експрес» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2020 року - скасувати, а справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг Експрес» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Г.В. Земляна

І.О. Лічевецький