Справа № 120/3128/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 вересня 2020 р. Справа № 120/3128/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні питання про залишення позову без руху у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, яка призначена до розгляду у письмовому провадженні.

При розгляді справи виникла необхідність повторно залишити позов без руху, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 03.09.2020 р. позов залишено без руху та зобов`язано подати заяву про поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням поважності причин або докази, які вказуюють, що кошти зараховані на картковий рахунок позивача 27.01.2020 р. є індексацією, яка перерахована військовою частиною на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/5409/18.

10.09.20 р. представником позивача подано заяву про усунення недоліків, в якій вказано про відсутність даних доказів у зв`язку із чим просив витребувати їх у відповідача. Відтак, ухвалою суду від 14.09.20 р. продовжено розгляд та витребувано додаткові докази у відповідача.

24.09.2020 р. до суду від відповідача надійшли копії наступних документів: розрахункової відомості від 2019 р., платіжного доручення № 789 від 29.05.2019 р., списку на виплату індексації в травні 2019 р.

Отже, як видно позивачем отримано індексацію ще у травні 2019 р.

Відтак, виникла необхідність повторно залишити позов без руху , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 Конституційний Суд України роз`яснив, що положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Окрім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 положення частини другої статті 233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Оскільки предметом переданого на розгляд адміністративного спору є вимога про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені, яка не входить до структури заробітної плати, підстави для застосування частини третьої статті 233 КЗпП відсутні.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону. Такого висновку Верховний Суд дійшов, із-поміж інших, у постановах від 4 грудня 2019 року в адміністративній справі № 815/2681/17 та від 23.09.2020 р. у справі 1.380.2019.003695.

В свою чергу, згідно частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Відтак, строк звернення до суду, що стосується проходження публічної служби, в тому числі щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з такої (служби) становить 1 місяць.

При цьому, як зазначалось вище , позивачу перераховано індексацію ще в травні 2019 р., однак з позовом він звернувся лише в липні 2020 р., тобто із пропуском місячного строку звернення до суду.

В свою чергу, відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відтак, враховуючи вищевказане слід повторно запропонувати позивачу надати заяву про поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням поважності причин.

Відповідно до частини тринадцятої - чотирнадцятої статті 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З огляду на викладене суд вважає, що дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 171 КАС України, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, а саме, надати заяву про поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням поважності причин.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна