Справа № 120/4024/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

16 вересня 2020 р. Справа № 120/4024/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Тетяни Василівни

представника позивача: Богословського Сергія Вікторовича

представника відповідача: Гапченка Сергія Анатолійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку загального позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: 456-ої бригади транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) (вул. Степова, б. 4, масив «Баглаї», с. Гавришівка, Вінницький р-н., Вінницька обл., 21007)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до 456-ої бригади транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) (далі - відповідач) за участю третьою особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Вінницького районного військового комісаріату, з урахуванням заяви від 10.02.2020 року, про визнання рішення відповідача щодо відмови у розрахунку вислуги років та складання послужного списку по особовій справі та зарахування вислуги років для призначення пенсії від 28.10.2019 року за вих. № 350/119/1/237/пс/дск позивачеві протиправним та зобов`язання відповідача здійснити розрахунок вислуги років та скласти послужний список по особовій справі і зарахувати пільгову вислугу років для призначення пенсії позивачеві за вислугою років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 242 від 27.11.2017 року позивача звільнено у запас за п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Встановлено календарну вислугу років на день звільнення 19 років 01 місяць, пільгова вислуга років на день звільнення становить 33 роки 02 місяці. З листа Фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил України № 1512 від 03.05.2019 року вбачається, що наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», згідно якого розрахунки вислуги років на пенсію військовослужбовців проводиться управлінням із вказаної дати, оскільки позивач звільнений 27.11.2017 року. У зв`язку з цим, 28.03.2019 року на адресу відповідача позивачем було направлено заяву, у якій він просив надати його послужний список, а також інформацію щодо вислуги років для призначення пенсії, визначивши окремо загальну та пільгову вислугу років з урахуванням льотних годин та участі в АТО. Відповідачем було відмовлено у здійсненні такого розрахунку, з огляду на те, що відповідно до вимог вказаного наказу № 530 розрахунок вислуги років здійснюється фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче. Оскільки особового справа позивача знаходиться в архіві Вінницького районного військового комісаріату, то підготовку матеріалів про призначення пенсії та в подальшому подачу документів до органів Пенсійного фонду України здійснює саме Вінницький районний військовий комісаріат. Тому, 05.08.2019 року позивачем на адресу Вінницького об`єднаного міського комісаріату направлено заяву про оформлення відповідного пакету документів необхідного для призначення пенсії за вислугою років, яку в подальшому було перенаправлено до відповідача. Розглянувши заяву позивача, листом за вих. № 1896 від 05.11.2019 року повідомив позивача, що його особова справа із відповідним запитом була направлено до відповідача для підрахунку вислуги років (послужного списку). В свою чергу, відповідач листом від 30.09.2019 року із посиланням на приписи Наказу № 530 повідомив, що вислуга позивача складає 19 років 01 місяць у календарному обчисленні, а тому підстав для призначення пенсії за вислугу років не має. Позивач з таким рішенням - відмовою не погоджується, адже вважає, що воно суперечить вимога Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тощо. Крім того, вказує, що положення чинного законодавства не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості календарної вислуги років. Також наголошує, що положеннями вказаних нормативно-правових актів не встановлено виключень стосовно того, що вислуга в пільговому обчисленні не може бути зарахована до вислуги років для призначення відповідної пенсії. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк, з моменту отримання ухвали, для усунення вказаних недоліків.

23.12.2019 року за вх. № 58967 позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він повідомив, що у листі Вінницького районного військового комісаріату від 05.11.2019 року за вих. № 1896 зазначено, що реєстрація вихідної та вхідної кореспонденції із пересиланням особової позивача здійснювалося з грифом таємності «ДСК», а тому отримати лист від відповідача без відповідного на те рішення суду не є можливим. З огляду на це, позивачем разом із цією заявою подано клопотання про витребування доказів.

Проаналізувавши доводи, що містяться у заяві та клопотанні позивача, суд вказує, що останнім недоліки позовної заяви не усунені, тому з метою недопущення порушення прав та інтересів позивача та забезпечення права доступу до правосуддя ухвалою від 27.12.2019 року строк для усунення недоліків позовної заяви було продовжено.

08.01.2019 року за вх. № 489 позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано належним чином засвідчену копію листа відповідача за вих. № 350/119/1/237/пс/дск від 28.10.2019 року.

Ухвалою від 13.01.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 04.02.2020 року. Одночасно, цією ж ухвалою витребувано у сторін належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення відповідача від 30.10.2019 року про відмову у розрахунку вислуги років та складання послужного списку по особовій справі позивача та зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії позивачеві.

31.01.2020 року за вх. № 3092 представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та у їх задоволенні просить відмовити. По суті спірних правовідносин відповідач пояснив, відповідачем було направлено рішення від 28.10.2019 року № 350/119/1/237/пс/дск, в якому було вказано, що відповідно до вимог п. 2.12, 2.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та ленів їх сімей, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 року № 530, розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Оскільки вислуга років у Збройних Силах України позивача складає 19 років 1 місяць у календарному обчисленні, відповідно до вимог п. «а», «г» ст. 12 Закону права на призначення пенсії за вислугу років позивач не має. Крім того, відповідач вказав, що у нього може бути складено лише попередній розрахунок вислуги років на пенсію, а основний складається відповідним фінансовим органом, який і є підставою при призначенні пенсії за вислугу років.

У судовому засіданні 04.02.2020 року представником позивача заявлено клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог. Представник відповідача при вирішенні даного клопотання поклався на розсуд. Судом оголошено перерву, судове засідання відкладено на 19.02.2020 року.

10.02.2020 року за вх. № 4029/20 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній прохальну частину позовної заяви виклав у наступній редакції: визнати рішення відповідача стосовно відмови у розрахунку вислуги років, складання послужного списку по особовій справі та зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії від 28.10.2019 року за вих. № 350/119/1/237/пс/дск позивачеві, протиправним; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок вислуги років та скласти послужний список по особовій справі і зарахувати пільгову вислугу років для призначення пенсії позивачеві за вислугою років.

У судовому засіданні 19.02.2020 року представник позивача підтримав заяву про уточнення позовних вимог. Представники відповідача зазначили, що заяви про уточнення позовних вимог не отримували, проте надали свої міркування стосовно неї. Судове засідання відкладено на 13.03.2020 року.

У судовому засіданні 13.03.2020 року представник позивача заявив клопотання щодо продовження розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача не заперечував щодо цього та вважав за доречне розгляд справи продовжувати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.03.2020 року розгляд справи вирішено продовжувати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.03.2020 року.

23.03.2020 року за вх. № 8724 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням з 12.03.2020 року карантинних заходів на території України.

25.03.2020 року за вх. № 9145 представником відповідача подано клопотання аналогічного змісту.

Підготовче провадження відкладено на 08.04.2020 року.

07.04.2020 року за вх. № 10219 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України. Підготовче провадження відкладено на 06.05.2020 року.

06.05.2020 року за вх. № 12518/20 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України. Підготовче провадження відкладено на 19.05.2020 року.

08.05.2020 року за вх. № 12750/20 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України.

У підготовчому провадженні представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у справі Вінницького районного військового комісаріату у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Представники відповідача не заперечували щодо залучення до участі у справі Вінницького районного військового комісаріату у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Судом залучено до участі у справі Вінницький районний військовий комісаріат у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (далі третя особа). Підготовче провадження відкладено на 03.06.2020 року у зв`язку із необхідністю повідомлення третьої особи та надання їй часу для подачі пояснень стосовно спірних правовідносин.

03.06.2020 року за вх. № 14881 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України.

03.06.2020 року за вх. № 14866/20 представником третьої особи через канцелярію суду подано письмові пояснення щодо позову, в якому останній повідомив, що відповідач не здійснив розрахунок вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії позивача та не склав послужний список по особовій справі. Так, відповідно до витягу із наказу командира відповідача від 27.11.2017 року № 242 вислуга років у Збройних Силах України позивача складає: календарна 19 років 1 місяць, пільгова 33 роки 2 місяці. За даних обставин, при вирішенні питання щодо подачі документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії позивачу третя особа керувалася положеннями п. «а», яким визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше, та п. «г», яким передбачено, що пенсія призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які займали посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У судове засідання 03.06.2020 року сторони по справі не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причин неявки суду не повідомили. Судове засідання відкладено на 07.07.2020 року.

У підготовче засідання 07.07.2020 року представник третьої особи не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причин неявки суду не повідомив. Суддею постановлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження. Ухвалою від 07.07.2020 року підготовче провадження закрито. Судове засідання призначено на 15.07.2020 року.

15.07.2020 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки через службову необхідність, остання не має змоги бути присутнім у судовому засіданні 15.07.2020 року. Цього дня за вх. № 19007 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України.

У період з 27.07.2020 року по 28.08.2020 року суддя згідно наказу Вінницького окружного адміністративного суду № 092-в/в від 14.07.2020 року перебувала у щорічній основній відпустці.

Судове засідання відкладено на 01.09.2020 року.

У судове засідання 01.09.2020 року представник третьої особи не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Сторони по справі надали пояснення по суті спірних правовідносин. Судове засідання відкладено на 09.09.2020 року.

У судове засідання 09.09.2020 року представник третьої особи не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Представники сторін вважали за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника третьої особи та дослідили письмові пояснення останньої. Судове засідання відкладено на 16.09.2020 року.

У судовому засіданні 16.09.2020 року було здійснено дослідження доказів по справі, сторони виступили у судових дебатах, представником позивача наголошено про надання доказів щодо розміру витрат на правову допомогу протягом 3 днів.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників осіб, які приймають участь у справі, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у відповідача та наказом командира № 53-рс від 27.11.2017 року звільнений з військової служби, наказом командира відповідача (по стройовій частині) № 242 від 27.11.2017 року виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та котлового забезпечення.

На момент звільнення календарна вислуга років позивача складає 19 років 1 місяць, пільгова 33 роки 2 місяці.

28.03.2019 року позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання детальної інформації про вислугу років, копію послужного списку, місце знаходження особової справи.

На вказаний запит ним отримана відповідь від 15.04.2019 року.

Надалі між сторонами, які приймають участь у справі, протягом певного часу здійснювалось листування.

Так, листом від 28.10.2019 року за вих. № 350/119/1/237/пс/дск відповідач повідомив третю особу про те, що відповідно до вимог п. 2.12, 2.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей розрахунок на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Оскільки вислуга років у Збройних Силах позивача складає 19 років 1 місяць у календарному обчисленні, то відповідно до вимог п. «а», «г» ст. 12 Закону права на призначення пенсії за вислугу років за зазначеним законом він не має.

Не погоджуючись з вказаним листом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, яка була чинною на момент звільнення позивача, пенсія за вислугу років призначається, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

г) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які займали посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Згідно з нормами ст. 17-1, 17-2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення).

Положенням в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно абз. 5 п. 234 Положення порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі Положення № 530).

Положенням № 530 в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби та оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника.

Відповідно до п. 2.10 Положення № 530 перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) особового складу (персоналу) уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього розділу, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними кадровими та фінансовими органами (пункт 2.12 цього розділу) обчислює вислугу років для призначення пенсії.

Відповідно до п. 2.13. Положення № 530 при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Згідно п. 2.15. Положення № 530 попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) особового складу (персоналу) та передається разом з особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) особового складу (персоналу) для долучення до особової справи військовослужбовця.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається у справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років.

Відповідно до п. 6, 7, 8, 11 Положення початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. Загальний строк військової служби військовослужбовця включає весь час перебування його на військовій службі з урахуванням випадків, передбачених пунктами 143, 195 і 209 цього Положення. Загальний строк військової служби встановлюється в календарному обчисленні, а у випадках, визначених законодавством, - у пільговому обчисленні. Проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими Міністерством оборони України.

Системний аналіз наведених норм доводить, що під час звільнення військовослужбовця з військової служби військова частина зобов`язана скласти попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, в якому зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Призначення пенсії за вислугу років можливе у випадку наявності в особи відповідної кількості вислуги років. З наведеного вбачається, що розрахунок вислуги років та призначення пенсії за вислугою років знаходяться в безпосередньому взаємозв`язку.

Водночас, суд вказує, що предметом розгляду даної справи не було питання можливості призначення позивачеві пенсії за вислугою років, адже рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України. Натомість предметом дослідження було правомірність відмови відповідача у складанні розрахунку вислуги років позивачеві. З огляду на що, суд не приймає посилання відповідача щодо того, що позивач не має права на пенсію.

З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні представниками сторін підтверджено, що позивачеві під час звільнення з військової служби не було складено розрахунок вислуги років. Відповідач мотивував це вимогами п. 2.12, 2.15 Положення № 530, якими визначено, що розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», тобто оскільки календарна вислуга позиача становить менше 23 років.

Між тим, суд не приймає до уваги вказані твердження відповідача, адже зазначені приписи Положення № 530 набрали законної сили з 02.07.2019 року, тобто вже після звільнення позивача та його звернення до відповідача із проханням скласти спірний розрахунок вислуги років.

Згідно загальних засад права до спірних правовідносин застосовуються нормативні акти у редакція, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до правовідносин до цій справі підлягає застосуванню редакція Положення № 530, яка діяла безпосередньо на момент звільнення позивача з військової служби, тобто станом на 2017 рік або на момент його звернення - 28.03.2019 року.

Як вже зазначалось, положення щодо не складання розрахунку вислуги років військовослужбовцям на вказані календарні періоди були відсутні у Положенні № 530. Закріплено лише безумовний обов`язок військової частини скласти розрахунок вислуги років, чого відповідачем зроблено не було та не заперечувалося під час розгляду справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відмова, яку оскаржує позивач, міститься в листі відповідача від 28.10.2019 року за вих. № 350/119/1/237/пс/дск, а не в рішенні, як зазначає позивач. Більш того, вказаний лист адресований взагалі третій особі, а не позивачеві безпосередньо.

У цьому контексті суд вказує таке. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, за своєю правовою природою лист відповідача жодним чином не змінює стану суб`єктивних прав позивача, не породжує у нього додаткового обов`язку та не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі. Тобто за своєю правовою природою даний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Даний лист носить виключно інформаційний характер, відповідач повідомив третю особи про причини не складання розрахунку вислуги років позивачеві.

За таких обставин, суд вказує на неможливість визнання протиправним рішення відповідача стосовно відмови у розрахунку вислуги років та складання послужного списку по особовій справі та зарахування вислуги років для призначення пенсії від 28.10.2019 року за вих. № 350/119/1/237/пс/дск позивачеві. Таким чином, позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок вислуги років та скласти послужний список по особовій справі і зарахувати пільгову вислугу років для призначення пенсії позивачеві за вислугою років, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Приписи ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Положення № 530 містять обов`язок військової частини скласти розрахунок вислуги років під час звільнення військовослужбовця з військової служби. При чому, розрахунок вислуги років складається не залежно від кількості вислуги років. Вказані положення є імперативними, загальними для всіх та не передбачають виключень.

Не складання розрахунку вислуги років було підтверджено й представником відповідача під час розгляду справи. Проте, вже як зазначалося, така бездіяльність відповідача була зумовлена використанням нормативно-правових актів в теперішній редакції, а не в редакції, що діяла на момент звільнення позивача з військової служби.

За таких обставин та з огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність у позивача права на складання розрахунку вислуги років, а відповідач не вчиняє ніяких дій щодо складання вказаного докменту, відповідно належним та допустимим способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача скласти вказаний документ.

Суд додатково звертає увагу на те, що під час судового розгляду справи було з`ясовано та підтверджено представниками сторін, що відповідачем складається саме попередній розрахунок вислуги років.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення, яким зобов`язати вчинити на користь позивача певні дії, якщо для їх вчинення виконані всі умови, визначені законом.

У своїх рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини")..

В п. 145 рішення від 1511.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 року у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 року у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

З огляду на викладене, враховуючи наявність права позивача, що підлягає захисту, з метою забезпечення ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити розрахунок вислуги років та скласти послужний список по особовій справі і зарахувати пільгову вислугу років для призначення пенсії позивачеві за вислугою років є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 384 грн. 20 коп.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні 16.09.2020 року в порядку, визначеному ч. 3 ст. 143 КАС України, звернувся до суду із заявою про вирішення питання про витрати на оплату правничої допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог та вказав, що всі підтверджуючі документи витрат на правову допомогу буде надано до суду протягом трьох днів з моменту прийняття рішення у даній справі.

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи заявлене клопотання, питання про судові витрати на правничу допомогу підлягає вирішенню в судовому засіданні у строк, визначений ч. 4 ст. 143 КАС України.

На підставі положень ч. 3, 4 ст. 143 КАС України суд признає судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі на 15.00 год. 22 вересня 2020 року в залі судових засідань № 2 Вінницького окружного адміністративного суду.

Надати позивачу строк для подання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу до 19.09.2020 року.

Надати відповідачу строк до 21.09.2020 року для подання клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру).

Керуючись Конституцією України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, яке затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 та ст. 2, 6, 73-77, 139, 241, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 456-ої бригади транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Вінницького районного військового комісаріату про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати 456-ту бригаду транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) здійснити розрахунок вислуги років та скласти послужний список по особовій справі і зарахувати пільгову вислугу років для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з 456-ої бригади транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп..

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі на 15.00 год. 22 вересня 2020 року в залі судових засідань № 2 Вінницького окружного адміністративного суду.

Надати позивачу строк для подання суду доказів щодо понесених судових витрат на правничу допомогу до 19.09.2020 року.

Надати відповідачу строк до 21.09.2020 року для подання клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - 456-та бригада транспортної авіації ім. Дмитра Майбороди Міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ) (вул. Степова, б. 4, масив «Баглаї», с. Гавришівка, Вінницький р-н., Вінницька обл., 21007)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницький районний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 28.09.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна