Справа № 160/3728/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 160/3728/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання - Ткаченко Ю.А.
представника позивача - Дженчако Т.М.
представника відповідача - Кушнір О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій з уточненням позовних вимог просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 157 від 03 березня 2020 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 197 о/с від 12 березня 2020 року та наказ №273 о/с від 14 квітня 2020 року про внесення змін до наказу № 197 о/с від 12 березня 2020 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України позивача зі служби в поліції;
- поновити його на посаді інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 27 березня 2020 року;
- стягнути за рахунок державних асигнувань відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 27 березня 2020 року по день фактичного розрахунку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що наказ № 157 від 03.03.2020 року вважає протиправним, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Так, 15.09.2019 року він перебував у відрядженні водієм автомобіля Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) в м.Харків, площа Свободи. Прибувши за вказаною адресою ним було забезпечено охорону закріпленого службового транспортного засобу від початку і до кінця заходу. Приблизно о 16-30 год. від керівництва по забезпеченню даного заходу було отримано команду, що потрібно пропатрулювати прилеглу територію площі Свободи та парку Шевченка у супроводі співробітників ТОР УПП м.Харків у зв`язку з тим, що група невідомих осіб нанесла тілесні ушкодження неповнолітньому, який приймав участь у марші рівності. Рухаючись по вул.Сумській за службовим транспортним засобом УПП м.Харків, який рухався по переду та виявив підозрілу групу осіб в чорних футболках з написом на спині «Фрайкор». Дані особи відразу почали чинити супротив працівникам підрозділу ТОР м.Харків. Після чого під`їхавши ближче до службового авто УПП м.Харків працівники підрозділу ТОР м.Кривий Ріг надали допомогу у затриманні правопорушників. Даних осіб відразу було доставлено до Шевченківського ВП м.Харків на службовому транспортному засобі за кермом якого був він. Дані особи, які чинили супротив в футболках чорного кольору з написом «Фрайкор» застосували до працівників поліції роти ТОР м.Кривий Ріг та м.Харків балончики з речовиною сльозоточивої та дратівливої дії, внаслідок чого дані працівники ТОР отримали тілесні ушкодження. Весь час під час заходів він перебував за кермом службового транспортного засобу та не приймав участі в забезпеченні публічної безпеки та порядку, оскільки виконував функції водія, салон службового транспортного засобу не покидав, заходів фізичного впливу ні до кого не застосовував. На відеозаписі, який йому показали під час проведення службового розслідування працівників полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг не впізнав та ідентифікувати також не зміг. На даному відеозаписі його не має.
Позивач також вказав, що 27.03.2020 року у відділенні кадрового забезпечення полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області він отримав трудову книжку, військовий квиток, обхідний лист, припис для постановки на військовий облік та витяг з наказу про звільнення № 197 о/с від 12.12.2020 року. Про наказ Департаменту патрульної поліції від 14.04.2020 року №273 о/с, яким внесено зміни до наказу Департаменту патрульної поліції №197 о/с від 12.03.2020 року в частині дати звільнення з Національної поліції, а саме з 27.03.2020 йому не було відомо, оскільки зміни до нього внесені вже після фактичного звільнення з посади. Станом на сьогоднішній день він з наказом від 14.04.2020 року №273 о/с не ознайомлений. У своєму листі від 17.04.2020 року №3639/41/19/1/01-2020 про повідомлення щодо внесення змін до наказу від 12.03.2020 року Департамент патрульної поліції не зазначає обставини, на підставі яких змінилася дата звільнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю з викладених у ньому підстав, та з урахуванням уточнень до позову та відповіді на відзив.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні, пред`явлені позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідно до норм чинного законодавства, для виконання ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України працівник кадрового забезпечення отримавши довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України № 90 в якій зазначено, що інспектор ОСОБА_1 12.03.2020 р. повинен приступити до роботи з 12.03.2020 р. та в телефонному режимі дізнавшись у позивача що він не буде перебувати на лікарняному, Департаментом патрульної поліції винесено наказ по особовому складу № 197, яким позивача звільнено зі служби з 12.03.2020 р. Оскільки, відповідно графіку несення служби ОСОБА_1 на зміну повинен був заступити 14.03.2020 р. ніхто не міг знати про те, що останній знову знаходиться на лікарняному. Але щоб не допустити порушення прав позивача працівниками кадрового забезпечення знову були направлені запити до лікарень.
27.03.2020 р. позивач надав до кадрового забезпечення ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП довідки про тимчасову непрацездатність. В результаті чого знову-таки щоб не порушувати права позивача наказом № 273 від 14.04.2020 р. до наказу 197 від 12.03.2020 р. було внесено зміни. Позивача звільнено зі служби з 27.03.2020 р. Тому відповідач вважає хибними доводи представника позивача про те, що позивача звільнено зі служби в той час коли він перебував на лікарняному тому як фактично позивача було звільнено зі служби з 27.03.2020 р. 17.04.2020 за вих.№3639/41/19/1/01-2020, вих.№ 4350/41/19/1/02-2020 на адресу позивачу було направлено повідомлення про те, щоб він з`явився до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг для ознайомлення з наказом № 273 від 14.04.2020 р. та для внесення змін в трудову книжку в частині дати звільнення. Щодо того, що наказом 273 від 14.04.2020 р. внесено зміни до наказу відбулося після фактичного звільнення. З даним твердженням відповідач погодитися не може, оскільки фактичне звільнення позивача відбулося з 27.03.2020 р. Отже на підставі вищевикладеного відповідач вважає, доводи позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам справи. А дії Департаменту патрульної поліції законними та обґрунтованими, оскільки при накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення ДПП діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи свідчення свідка - ОСОБА_2 , розглянувши подані документи і матеріали, а також дослідивши два відеодиски, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу №2 роти № 1 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
03.03.2020 року Департаментом патрульної поліції винесено наказ №157 про застосування до працівника полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
12.03.2020 року наказом Департаменту патрульної поліції інспектора полку, тобто позивача звільнено зі служби в поліції з 12 березня 2020 року.
14.04.2020 року наказом № 273 Департаменту патрульної поліції внесено зміни до п.6 наказу № 197 від 12.03.2020 року про звільнення зі служби позивача з 27.03.2020 року.
Підставою видання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 04.02.2020 року щодо перевірки відомостей, викладених у рапорті старшого інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (вх.№41/19/1-2020 від 21.01.2020 р.), з приводу встановлення причин і обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, що висвітлено 05.11.2019 р. у критичній публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 13.09.2019 р. № 632, в тому числі: сержанта поліції ОСОБА_1 (0007119), поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1, закріпивши за ним службовий автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, номерний знак НОМЕР_2 було відряджено в оперативне підпорядкування начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області в період часу з 15.09.2019 р. по 16.09.2019 р. для належного забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів в м.Харків.
В ході службового розслідування відділенням кадрового забезпечення ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП було надано копії фотографій з особових справ працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП поліції, яких відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 13.09.2019 р. № 63.
Дисциплінарною комісією були переглянуті дані фотокартки, в результаті чого було встановлено, що особа, яка в форменому одязі наносить удар ногою невідомому чоловіку, який перебуває на землі, що зафіксовано на відео за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідає зовнішнім ознакам особи, яка є діючим працівником поліції, а саме: інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції ОСОБА_1.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу ч.2 ст.6 Закону України «Про Національну поліцію», принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про Національну поліцію», поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.
Пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.
Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.
Згідно з ч.4 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.
Відповідно до частини п`ятої статті 29 Закону України «Про Національну поліцію», застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.
Згідно з ч.6 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.
Відповідно до ч.7 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.
Згідно з ст.30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.
Відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.
Згідно з ст.42 Закону України «Про Національну поліцію», поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.
Відповідно до ч.7 ст.42 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.
Згідно з ч.3 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, відповідно до пункту 1 частини першої розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. № 1179.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 р. № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
В силу частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року № 2337-VIII, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.
В силу п.6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Згідно з ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, передбачено вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до поліцейських за порушення службової дисципліни, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно з ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнення із служби в поліції, як вид дисциплінарного стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Відповідно до ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В силу підпункту 2 пункту 9 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. № 893, у разі якщо уповноважений керівник не має права на накладення конкретного виду дисциплінарного стягнення на поліцейського, він затверджує висновок службового розслідування і одночасно порушує перед старшим прямим керівником, наділеним правом накладати таке стягнення, клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського.
Відповідно до п.1 роз.VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно з ч.9 ст.20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 31.01.2020 р. № 121 о/с інспектору взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання поліції - молодший лейтенант поліції.
Враховуючи вимоги діючих нормативно-правових актів, уважно дослідивши наявні матеріали службового розслідування, дисциплінарною комісією було встановлено, що факт порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , лейтенантом поліції ОСОБА_17 лейтенантом поліції ОСОБА_18., лейтенантом поліції ОСОБА_19, лейтенантом поліції ОСОБА_20., лейтенантом поліції ОСОБА_21., лейтенантом поліції ОСОБА_22., лейтенантом поліції ОСОБА_23, лейтенантом поліції ОСОБА_5 , лейтенантом поліції ОСОБА_6 , молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , сержантом поліції ОСОБА_9 , сержантом поліції ОСОБА_10 , сержантом поліції ОСОБА_11 , сержантом поліції ОСОБА_12 , сержантом поліції ОСОБА_13 , сержантом поліції ОСОБА_14 , сержантом поліції ОСОБА_24., сержантом поліції ОСОБА_15 , сержантом поліції ОСОБА_25., капралом поліції ОСОБА_26., капралом поліції ОСОБА_27 під час забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів в місті Харків 15 вересня 2019 року, не знайшов свого об`єктивного підтвердження.
Однак, дисциплінарною комісією було встановлено, що під час забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів по вул.Римарській в м.Харків 15.09.2019 р., застосування заходів фізичного впливу інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , відносно невідомої особи, що виразилось в нанесенні удару правою ногою по ногам невідомого чоловіка, який лежав на землі та прикривав голову руками, не було ефективним, оскільки застосування заходу фізичного впливу не забезпечило виконання покладених на поліцію функцій; не було пропорційним, оскільки застосування заходу фізичного впливу працівником поліції не відповідало обстановці, а завдана шкода охоронюваним законом правам та свободам людини була вищою ніж можлива відвернена; не було необхідним, зокрема у момент відсутності підстав для застосування фізичної сили; не було законним з огляду на перераховані вище законодавчі підстави.
В судовому засіданні був допитаний в якості свідка - ОСОБА_2 який зазначив, що він був свідком того, як на вул.Римарський в м.Харкові відбулися сутички між працівниками поліції та учасниками акції. На відео видно, що водієм одного із поліцейських автомобілів був ОСОБА_16 , якого він ще знає з того часу коли він працював в органах ДАІ. В сутичках, які там відбувалися поліцейський вибив його телефон, і він не міг проводити подальшу зйомку. Але він бачив, як ОСОБА_16 вибіжавши із-за керма автомобіля встав постраждалому хлопцю на ноги, який лежав на підлозі. На відео також видно, що ОСОБА_16 бив постраждалого хлопця по колінному суглобу. Момент побиття було зафіксовано на відео іншою особою.
Дисциплінарна комісія також зауважила, що тяжкість вчиненого проступку молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 полягає в тому, що безпідставно застосувавши до особи фізичну силу, він знехтував основними правами людини і громадянина, зокрема правом на повагу до його гідності, передбаченим статтею 28 Конституції України. При цьому, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 було порушено основний принцип діяльності поліції, а саме: верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Як встановлено з матеріалів службового розслідування та наданими молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 поясненнями під час службового розслідування, останній своєї вини у вчинені проступку не визнав, натомість надав пояснення, в яких виклав факти, що були спростованими матеріалами службового розслідування.
Також, як встановлено дисциплінарною комісією, факт скоєння молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку було виявлено під час моніторингу засобів масової інформації щодо публікації матеріалів, які негативно оцінюють діяльність поліцейських ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, а саме: 21.01.2020 було виявлено критичну публікацію у соціальній мережі «Facebook» від ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 При цьому, відеозапис, на якому зафіксовано протиправні дії молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , переглянуло широке коло користувачів мережі Інтернет.
Окрім того, поведінка молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час подій, які висвітлено на відеозаписі у соціальній мережі «Facebook» від ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає етичним нормам поліцейського щодо формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Дисциплінарна комісія зазначила, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліції в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Таким чином, позивачем були порушені спеціальні норми, що регулюють порядок проходження працівниками поліції, а саме: Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника поліції, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, які вимагають від кожного працівника поліції бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті. Працівник поліції має бути прикладом для оточуючих. Поведінка працівника поліції завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника. Бездоганне виконання моральних зобов`язань забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян.
ОСОБА_1 скоїв дисциплінарний проступок, оскільки спеціальні юридичні і моральні норми пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника поліції, а таким чином враховуючи матеріали службового розслідування відносно останнього, суд вважає, що підстав для скасування наказу ДПП яким на позивача було накладене дисциплінарне стягнення не має.
Відповідно до п.3 ст.1 Дисциплінарного статуту поліцейський зобов`язаний поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.
Згідно з п.2 ч.1 Дисциплінарного статуту метою правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
При накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку позивача та ставлення до виконання службових обов`язків.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Статтею 22 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідно до норм чинного законодавства, для виконання ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України працівник кадрового забезпечення отримавши довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України № 90 в якій зазначено, що інспектор ОСОБА_1 12.03.2020 р. повинен приступити до роботи з 12.03.2020 р. та в телефонному режимі дізнавшись у позивача що він не буде перебувати на лікарняному, Департаментом патрульної поліції винесено наказ по особовому складу № 197, яким позивача звільнено зі служби з 12.03.2020 р. Оскільки, відповідно графіку несення служби ОСОБА_1 на зміну повинен був заступити 14.03.2020 р. ніхто не міг знати про те, що останній знову знаходиться на лікарняному. Щоб не допустити порушення прав ОСОБА_1 працівниками кадрового забезпечення знову були направлені запити до лікарень за вих.№2922/41/19/1/01/-2020 від 13.03.2020 р., вих.№2923/41/19/1/01-2020 від 13.03.2020 р., вих.№2953/41/19/1/01-2020 від 13.03.2020 р., вих.№3010/41/19/1/01-2020 від 17.03.2020 р. 27.03.2020 р. ОСОБА_1 надав до кадрового забезпечення ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП довідки про тимчасову непрацездатність. В результаті чого знову-таки щоб не порушувати права позивача наказом № 273 від 14.04.2020 р. до наказу 197 від 12.03.2020 р. було внесено зміни. Позивача звільнено зі служби з 27.03.2020 р. 17.04.2020 р. за вих.№3639/41/19/1/01-2020, вих.№4350/41/19/1/02-2020 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про те, щоб останній з`явився до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг для ознайомлення з наказом № 273 від 14.04.2020 р. та для внесення змін в трудову книжку в частині дати звільнення.
Тому суд вважає хибними доводи позивача про те, що його звільнено зі служби в той час коли він перебував на лікарняному тому як фактично позивача було звільнено зі служби з 27.03.2020 р.
Щодо того, що наказом 273 від 14.04.2020 р. внесено зміни до наказу відбулося після фактичного звільнення. З даним твердженням суд погодитися не може, оскільки фактичне звільнення позивача відбулося з 27.03.2020 р.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають повністю з викладених вище підстав.
На підставі викладеного керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 25.09.2020 року.

Суддя К.С. Кучма