Справа № 456/1273/20
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1273/20
Провадження № 2-а/456/47/2020
РІШЕННЯ

іменем України

09 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Шрамка Р. Т. з участю секретаря судових засідань Панилик О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №456/1273/20 за позовом ОСОБА_1 до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, інспектора СРПП №3 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції Левицького Романа Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 25 березня 2020 року інспектором СРПП № 3 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Левицьким Романом Івановичем складено постанову серії ГАА №769260 про те, що начебто 25.03.2020 року близько 01 год. 35 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , перебувала в громадському місці по вул. Савури в м. Стрий в п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено штраф в розмірі 51,00 грн. Обставини, зазначені в постанові, не відповідають фактичним, а відтак в діях скаржниці відсутній склад та подія адміністративного проступку. З огляду на вищенаведене, постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач в оскаржуваній постанові не зазначив, які саме конкретні фактичні дії позивача свідчать про порушення нею громадської моралі, якими саме діями позивач образила людську гідність. Тобто, саме перебування у нетверезому вигляді не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім цього, встановлені обставини в постанові не відповідають фактичним, так як позивач разом із подругою ОСОБА_2 особисто звернулись у Стрийський відділ поліції з метою повідомлення про факт пропажі (не виключено крадіжки) гаманця у одному із місцевих таксі. Заздалегідь. позивач разом із подругами перебувала в гостях у сина та колишнього чоловіка за адресою АДРЕСА_2 , де святкували день народження сина. Близько 00:30 годин, скаржник викликала таксі щоб повернутись додому на вул. Валову. Під час руху невідомий таксист різко загальмував, в результаті чого позивач ударилась головою об переднє сидіння автомобіля та розбила собі ніс. З докором звернувшись до водія, останній обурено висадив всіх трьох пасажирів на заправці «Окко», що по вул. Окружна в м. Стрий та викинув особисті речі позивача та її подруги з авто. Будучи вкрай здивованою поведінкою таксиста, позивач викликала працівників поліції з. номером 102. Однак в той час, повз них проїжджали працівники поліції, які зупинились, побачивши конфлікт таксиста та пасажирів. Як в подальшому було встановлено, що таксист виявився знайомим тих поліцейських, що зупинились. А відтак, таксиста, який виявився їхнім знайомим, відпустили. В результаті таких дій поліцейських, ОСОБА_2 зателефонувала на 102 о 00:40 і о 01:47 повідомила факт некоректної поведінки патрульних працівників поліції, які відмовились прийняти заяву про пропажу гаманця та хуліганські дії таксиста.

Після цього, позивач особисто звернулась до Стрийського ВП, натомість працівники поліції оформили постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Із наведеного вбачається, що інспектор поліції Левицький Р.І., вніс до оскаржуваної постанов недостовірні дані, зокрема: місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки за адресою, зазначеною постанові позивачку не затримували, а вона знаходилась в будинку свого колишнього чоловіка та сина; дане місце не є громадським місцем. Крім того інспектор не перебував на вулиці Савури, а відтак про перебування в даному місці позивачка останньому відомо виключно з її слів. Таким чином, оскаржувана постанова не відображає фактичних обставин, а зазначені в ній надуманими. Крім того, такими діями інспектора поліції, позивачу було завдано моральну шкоду. Суть такої шкоди полягала у приниженні честі та гідності позивача. Внаслідок протиправних дій відповідача, Позивач втратила довіру до працівників поліції та авторитету поліції, як правоохоронного органу. Позивач, відчула себе потерпілою внаслідок неякісного надання послуг таксі, звернулась за захистом та допомогою до відділку поліції з метою захисту своїх порушених прав, повідомила про те, що водій таксі на її думку перебуває в стані сп`яніння, натомість отримала некоректну та неприпустиму поведінку працівників поліції, які відпустили водія та не перевірили останнього на стан сп`яніння, а щоб подавити бажання позивача звертатись із заявою до поліції, вирішили її заспокоїти шляхом винесення постанови за ч. 1 ст.178 КУпАП. Такі дії відповідача мали на меті принизити беззахисну жінку та навести на неї страх, оскільки в нашій державі саме поліцейські творять закон, а не охороняють його. Поліцейські покривають інших поліцейських, а ті в свою чергу покривають таксистів, які здійснюють діяльність без ліцензії, і щоб кругова порука десь не дала тріщини, легше закрити рота потерпілим шляхом складання протоколу. Позивача було затримано протягом трьох годин та доставлено до Стрийської ЦРЛ для проведення освідчення на стан сп`яніння. В медичному закладі позивача та її подругу заставили продути прилад для визначення стану сп`яніння. В подальшому оформлено постанову та відпустили додому. Позивач станом на сьогодні, з острахом сприймає поліцейських та бачачи їх, відчуває моральні страждання через недовіру до них, образу через їх поведінку. Внаслідок пережитих подій позивач зрозуміла для себе, що ніколи не варто повідомляти в нашій державі про вчинення злочину, оскільки з такими правоохоронними органами, ти в першу чергу зможеш бути винним в його вчиненні, навіть якщо ти пересічний свідок. За час проведений в поліції, поїздку в медичний заклад для освідування, хамство та нецензурну лексику, яку вислухала тієї ночі позивачка повинен інспектор понести відповідальність. Позивач звернулась до поліції зі скаргою. А для моральної сатисфакції позивач просить суд стягнута з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн. В обгрунтування моральної шкоди, позивач покликається також на те, що вона змушена затрачати час та зусилля для відновлення своєї честі та гідності в період оголошення карантину та надзвичайної ситуації, коли є загроза її здоров`ю, писати скарги, відправляти кореспондент, оскаржувати протиправну постанову, звертатись до суду за захистом її порушених прав. Крім того, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалено рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. :

Позивач та її представник Іванус М.І. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити.

Відповідач Левицький Р.І., в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, відзиву не подав, та пояснив, що постанова відносно позивача була складена у відділі поліції по вул. Коссака, 11 в м. Стрий. Дану постанову складено по оцінці доказів, які були на той момент, дійсно правопорушення вчинене в громадському місці і правопорушник була в неохайному вигляді. Жодної моральної шкоди позивачу не нанесено тому, в її стягненні слід відмовити.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 25 березня 2020 року постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №769260 інспектором СРПП №3 Стрийського ВПГУНП у Львівські області Левицьким Р.І., було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, зокрема за те, що він 25 березня 2020 року о 01 год. 35 хв., перебувала у громадському місці по вул. Савури в м. Стрий в п?яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.178 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 51 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 178 КУпАП розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.178 КУпАП наступає за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Згідно статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.06.2018 року у справі №536/2056/16-а, роз`яснив, що об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

При цьому, згідно діючого законодавства, під появою в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, розуміється наступне: поведінка особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв. При цьому не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

У оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , перебувала у громадському місці, а саме по вул. Савури в м. Стрий, що не підпадає до визначеного законом поняття «громадське місце», крім того, не міститься посилань, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП.

Не надано доказів стосовно того, що позивач перебував саме у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, що ображало людську гідність та громадську мораль відповідачем і до суду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 178 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю.

Щодо вимог про визнання неправомірними дій інспектора, в задоволенні вимог слід відмовити, оскільки ст.286КАС України чітко визначено, які рішення приймають судом за результатами розгляду справ даної категорії. Тобто, судом оцінюється складена постанова, за змістом, формою, з`ясовується наявність доказів, які б свідчили про вчинення особою правопорушення, відповідність призначеного адміністративного стягнення та встановивши, що під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності було порушено вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом приймаються рішення про скасування відповідного рішення та закриття провадження.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст.23ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року N 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням наведеного, позивач не надав достатніх доказів в обгрунтування і підтвердження розміру моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками для позивача, а тому в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 1500 грн. необхідно відмовити оскільки, саме задоволення позовних вимог є достатньою сатисфакцією для позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги обґрунтовані належним чином та підтверджені, в матеріалах справи наявний договір №26 про надання правової допомоги від 26.03.2020 року, укладений між ОСОБА_1 , та адвокатом Іванус М.І., розрахунком вартості правничої допомоги, квитанцією від 27.03.2020 року про сплату ОСОБА_1 , 1500,00 грн. витрат на правову допомогу та зазначені надані послуги з розрахунком їх вартості, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд,

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Скасувати постанову серії ГАА №769260 від 25.03.20р. винесену інспектором СРПП №3 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майором поліції Левицьким Р.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..178 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн..

Стягнути з Стрийського ВП ГУНП у Львівській області в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1500 (одна тисяча п?ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області (м.Стрий вул..Драгоманова. 2).

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 18 вересня 2020р.

Суддя Р. Т. Шрамко