Справа № 580/2765/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року справа № 580/2765/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18000) (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати: - податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у сумі 17000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у сумі 43046,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у розмірі 17000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у сумі 10000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у сумі 6800,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 №, відповідно до якого до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (штраф) у сумі 30287,00 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Черкаській області (код ЄДРПОУ - 43142920) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати із сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Позов мотивований тим, що спірні рішення прийняті за відсутності податкового порушення. Крім того вказує на відсутність правових підстав для проведення перевірки, та складання акту за її наслідками, що є наслідком скасування спірних податкових податкових-рішень. Тому просить задовольнити позов.

Ухвалою від 22.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

15.09.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що за наслідками перевірки діяльності позивача у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " виявлено факти продажу алкогольних напоїв на розлив у невстановленому місці та за ціною, нижчою мінімальної, зберігання для продажу алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку. Вказані факти підтверджено висновками акту перевірки та належними доказами. Також стверджує, що можливі недоліки в дотриманні порядку проведення перевірки не можуть бути підставою для скасування спірних рішень, оскільки не спростовують факту допущеного порушення вимог податкового законодавства за які податковим законодавством передбачена відповідальність.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З даних ЄДРПОУ суд встановив, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 19.11.2014 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Має ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ( АДРЕСА_2 » та АДРЕСА_3).

На підставі наказу від 29.01.2020 №183 службові особи відповідача 04.02.2020 здійснили фактичні перевіркі діяльності позивача з питань дотримання порядку розрахунків за товари, вимог з регулювання обігу готівки, наявності ліцензій за місцем провадження господарської діяльності у згаданих вище кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ( АДРЕСА_2 » та АДРЕСА_3).

За її наслідками складені акти від 13.02.2020 №17/23/23/05/ та №18/23/23/05/ НОМЕР_1 .

В акті №17/23/23/05/ НОМЕР_1 зафіксовано, що у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_2 здійснено реалізацію горілки, об`ємом 0,1 л. на розлив зі скляної пляшки, місткістю 0,5 л. в одноразовий пластиковий посуд для споживання на місці за ціною 13,50 грн. Також встановлено факт зберігання алкогольних напоїв: 60 пляшок горілки «Пшенична», місткістю 0,5 л., ціною 67,50 грн. за пляшку та 60 пляшок горілки «Графська», місткістю 0,5 л., ціною 67,50 грн. за пляшку без марок акцизного податку, встановленого зразка, а також не ведення у встановленому законом порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації на загальну суму 15143,50 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 23.04.2020:

№ в сумі 6800,00 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта громадського харчування.

№ в сумі 10000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від мінімальних;

№ в сумі 30287,00 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку, за місцем реалізації;

№ в сумі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Крім того, в акті №18/23/23/05/ НОМЕР_1 зафіксовано, що у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_3 встановлено факт зберігання алкогольних напоїв з метою реалізації: 27 пляшок горілки «Пшенична», місткістю 0,5 л., ціною 67,50 грн. за пляшку без марок акцизного податку, встановленого зразка, а також не ведення у встановленому законом порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації на загальну суму 21523,00 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 23.04.2020:

№ в сумі 43046,00 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку, за місцем реалізації;

№ в сумі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звернув увагу, що зауважень до вказаних актів перевірок позивач не вказав. Приводом для видачі наказу на проведення зазначених перевірок визначено подання позивачем звітності з нульовими показниками.

На підставі ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки позивач не заявив предметом спору наказ від 29.01.2020 №183 на проведення перевірки, доводи щодо відсутності підстав для проведення перевірки, незаконності дій та докази в заперечення таких фактів суд не врахував з огляду на межі заявлених позовних вимог.

За наслідками адміністративного оскарження спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо податкового повідомлення-рішення № на суму 6800,00 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта громадського харчування, суд врахував таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

На підставі п.19-1.1.14. ст.19 ПК України однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням;

Відповідно до підп.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

На підставі абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

З аналізу викладених норм суд дійшов висновку, що на відповідача покладені повноваження застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №481/95-ВР.

Частиною 12 ст.15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з п.11 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з п.1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219 (далі - Правила №219), ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Пунктом 1.5 Правил №219 визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари, - та на класи (перший, вищий, люкс).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854).

Відповідно до абз.2 п.2 Правил №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено, що місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду (далі - ВС) у постанові від 04.09.2018 у справі №820/1335/17, що обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

ВС вказав, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30.

Перевіряючи наявність у позивача вищевказаних критеріїв з урахуванням вказаних висновків ВС, суд врахував, що ліцензія на право здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.28) була надана за адресою: АДРЕСА_2 кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", 24 кв.м. Тобто, за місцем здійснення господарської діяльності позивача, за якою проведено фактичну перевірку.

Згідно з даними ЄДРПОУ одним із видів діяльності позивача є "Обслуговування напоями" (КВЕД 56.30).

Зважаючи на наявність у позивача ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у вищевказаному приміщенні, що за площею відповідає вимогам для місця торгівлі алкогольними напоями, зареєстрований вид економічної діяльності, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано вимог для реалізації алкогольних напоїв на розлив.

Отже, позивачем не порушено приписи ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР, про що зазначено в акті перевірки, що виключає застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абз.9 ч.2 ст.17 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Тому податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень № та № на суму 17000,00 грн. кожне за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд врахував таке.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного збору - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до п.226.3 ст.226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.20, 23-24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України.

На підставі п.226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку.

Виходячи з аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 №808/4653/14 зробив висновок, що хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім порушенням норм №481/95-ВР щодо правил торгівлі такими напоями є саме виробництво, зберігання, транспортування, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Суд врахував, що під час перевірки позивача службовими особами контролюючого органу за місцем її здійснення були відібрані марки акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва: АВ ЛГП 23АААЙ №976520 05/19, АВ ЛГП 23АААЙ №976513 05/19, АВ ЛГП 23АААЙ №976514 05/19, АВ ЛГП 17АААН №010686 02/19, АВ ЛГП 17АААН №061306 02/19, АВ ЛГП 17АААН №010637 02/19, АВ ЛГП 17АААН №061305 02/19, АВ ЛГП 17АААН №010675 02/19, АВ ЛГП 17АААН №061310 02/19.

За наслідками експертизи визначення автентичності вказаних марок Управлінням державної політики у сфері пробірного контролю, документів суворої звітності та лотерейної діяльності Міністерства фінансів України складено акт від 27.03.2020 №093-03-20 відповідно до висновків якого зазначені марки акцизного податку не відповідають наданим Поліграфкомбінатом «Україна» контрольним примірникам.

Зазначено, що у наданих на експертизу марок відсутні водяні знаки, струминний друк, мікро чутлива фарба. Захисні волокна імітовані друком. Негативний та позитивний мікро текст не відповідає зразку.

Відповідно до підп.83.1.3, 83.1.6 п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: експертні висновки; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на приписи пункт 226.9 статті 226 ПК України зберігаємий позивачем товар слід вважати немаркованим.

Положеннями абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Вказане порушення під час розгляду справи доказами не спростоване.

Тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № та № є правомірними.

Щодо податкових повідомлень-рішень № на суму 30287,00 грн. та № на суму 43046,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем зберігання та реалізації, суд врахував таке.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Ст.20 зазначеного Закону встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Згідно з даними складених під час перевірки акту зняття залишків товарних запасів у вищевказаних магазинах, в яких здійснює господарську діяльність позивач, від 04.02.2020 (а.с.115-120), які підписані без продавцем, у магазинах знаходились необліковані алкогольні напої та тютюнові вироби.

Жодних підтверджуючих документів на придбання та транспортування цих товарів позивач ні під час перевірки, ні після її завершення на письмові звернення контролюючого органу про отримання документів до прийняття спірних рішень, а також під час адміністративного оскарження не надав.

Тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № грн. та № є правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № на суму 10000,00грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від мінімальних, суд врахував таке.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 гривень.

Ст.1 Закону №481/95-ВР надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких:

мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Ст.18 Закону №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова №957) затверджено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Згідно з Постановою №957 (у редакції станом на час проведення перевірки) мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки становить 447,00 грн.

В розділі «Примітки» вказаної постанови зазначається механізм розрахунку мінімальної ціни, а саме: мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Тобто, мінімальна роздрібна ціна однієї пляшки горілки становить 89,40 грн. (447*0,5*40/100).

Суд врахував, що в акті №18/23/23/05/ НОМЕР_1 зафіксовано, що у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_3 встановлено факт зберігання алкогольних напоїв з метою реалізації 27 пляшок горілки «Пшенична», місткістю 0,5 л., ціною 67,50 грн. Тобто за ціною, нижчою від мінімально встановленої Постановою №957.

Вказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване, з огляду на що податкове повідомлення-рішення № є правомірним.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений згідно пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 68,03грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.04.2020 № про застосування штрафу в сумі 6800,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 68,03грн. (шістдесят вісім гривень 03 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя О.А. Рідзель