Справа № 689/1128/20
Суддя: Соловйов А. В.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1128/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2020 року смт.Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Соловйова А.В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №257313 від 13.06.2020 р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №257313 від 13.06.2020 р..

У позовній заяві посилається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки 13.06.2020 р. о 22:50 год. на автомобільній дорозі Житомир-Черніцвці, він, керуючи автомобілем Kia Sorentoэ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та будучи зупиненим начебто за порушення п.1.1 ПДР (перетинання суцільної лінії), на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України. Стверджує, що адміністративне правопорушення він не скоював, а документи був готовий пред`явити після пояснення працівником поліції підставності зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач надав аналогічні пояснення. Ствердив, що жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 1.1. ПДР немає, зупинка була безпідставною, а тому безпідставною була і вимога пред`явити посвідчення водія. Згодом позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився. Подав до суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначивши про під ставність дій працівника поліції, обов`язок водія на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія. Крім того, просив суд позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, як таку, що подана з пропуском строку звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою про адміністративне правопорушення ДП18 №257313 від 13.06.2020 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 13.06.2020 р. о 22:50 год. на автомобільній дорозі Житомир-Черніцвці, він, керуючи автомобілем Kia Sorentoэ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши п.1.1 ПДР (перетинання суцільної лінії), на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.14 Закон України "Про дорожній рух", п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. У ст. 16 цього закону зазначено, що водій зобов`язаний не лише мати при собі, а й на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак, згідно із п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства, проте, лише за наявності на те законних підстав.

Підстави, з яких закон надає право поліцейському здійснити зупинку транспортного засобу та вимагати для перевірки документи, визначені у ст. 35 Закону України Про Національну поліцію. Так, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. З цих підстав відповідач у відзиві зазначає факт порушення позивачем ПДР перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закон України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Суд погоджується із відповідачем у тому, що дискреційне право визначати достатність підстав вважати факт вчинення особою правопорушення належить працівникові поліції.

Водночас, жодних доказів існування таких підстав суду не надано. Звуко- та відеозапис не містять відображення перетинання водієм суцільної лінії розмітки, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та п.1.1 ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Оптичний диск DVD-R із відеозаписами від 13.06.2020 р. не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Згідно із ст. ст. 19, 60 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.03.2019 р. у справі №686/11314/17.

Відповідач просить застосувати наслідки спливу строку на звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, стверджувань порушення було вчинено 13.06.2020 р., 15.06.2020 р. позивач звернувся із заявою скаргою до УПП в Хмельницькій області. Звернення було розглянуто із наданням відповіді 24.06.2020 р., а позовна заява надійшла до суду 25.06.2020 р..

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Водночас, заперечуючи проти цієї заяви відповідача позивач посилається на незначний строк пропуску, обумовлений адміністративним оскарженням постанови та поширювання короно вірусної інфекції.

Згідно із постановою КМУ від 26.08.2020 р. №760 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантин на всій території України продовжено до 31.10.2020 р..

Відповідно до Закону України від 17.07.2020 р. №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пункт 3 розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України викладений в наступній редакції: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки строки вважаються такими, що продовжуються автоматично, не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КУпАП, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов слід задовольнити. На підставі викладеного, керуючись ст. 77, 241-246 КАС, суд

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Постанову ДП18 №257313 від 13.06.2020 р. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області Мочаловим О.Є., про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, - визнати протиправною та скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловйов А.В.