Справа № 203/2535/20
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2535/20
Провадження № 2-а/0203/75/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Давіденко Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі у спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ДПО18 №558997 від 12 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами скасувати постанову серії ДПО18 №558997 від 12 червня 2020 року, складену інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Кушей С.І., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що порушення «перетин роздільної лінії 1.1 під час обгону поодинокої вантажівки» він не здійснював, обгін вантажівки, яка рухалась зі швидкістю 30 км/год. здійснив з дотримання ПДР, проте інспектором, який є посадовою особою відповідача, розгляд справи проводився критично та упереджено, без попередньої підготовки, без додержання прав позивача і безпідставно притягнув до відповідальності, внаслідок чого позивач змушений був викликати декілька патрулів, дзвонити на лінію моніторингу поліції, тоді як працівники поліції психічно на нього впливали, голосно висловлювались і самовільно обшукували його автомобіль.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідач УПП в Львівській області 16 вересня 2020 року подав відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити з тих підстав, що позивач на своєму автомобілі перетнув суцільну лінію, що є порушенням ПДР, здійснюючи обгін вантажівки «Рено», водій якої був згодом зупинений та допитаний в якості свідка правопорушення, однак позивач при початку розгляду справи про адміністративне правопорушення інспекторами УПП почав поводитись зухвало, відбігати з місця зупинки його автомобіля, внаслідок чого поліцейські змушені були бігти за ним та роз`яснювати йому його права та проводити розгляд справи, слідчуючи за ОСОБА_1 поза межами міста зупинки його автомобіля. Декілька клопотань позивача співробітником поліції було відхилено на місці, однак позивач почав зловживати своїми правами, безпідставно дзвонити на лінію «102» та викликати безліч патрульних машин, перешкоджав розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідач зазначає, що процедура розгляду справи поліцейськими на місці була дотримана, порушень з боку відповідача немає, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтована та складена у відповідності до чинного законодавства.

Позивач, подавши 11 вересня 2020 року через канцелярію суду, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач УПП в Львівській області у відзиві на позов клопотав про розгляд справи у відсутності їх представника, наполягаючи на відмові у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Справа розглядається у відповідності до ч.6 ст. 162 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі постанови серії ДПО18 №558997 від 12 червня 2020 року, винесеної інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Кушей С.І., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення, яке за даними фабули постанови виразилося у тому, що 12 червня 2020 року о 14.35 год на а/д Київ-Чоп 507 км. с. Банюнин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом за наявної розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїхав на смугу зустрічного руху на дорозі з двостороннім рухом, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, здійснивши обгін іншого транспортного засобу, на вимогу поліції не пред`явив посвідчення водія визначеної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, чим порушив п.п.11.3, 2.4а, 2.1а, 2.1б, 2.1г ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідність за ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.7).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність в тому числі за порушення правил обгону.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність при собі або при не пред`явленні особою для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп.а,б,г п.2.1., пп.а п.2.4 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.11.3 ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно, для притягнення до адміністративної відповідальності належить встановити наявність юридичного складу правопорушення: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону.

Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак в порушення наведеного відповідачем вимоги ст. 280 КУпАП не виконані в повному обсязі.

Згідно з ст. ст. 251, 254 КУпАП обов`язок збирання доказів відносно виявлення та розслідування правопорушення покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що добуті за допомогою визначених засобів доказування. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем надано до відзиву на позов чотири диски із записами з відеореєстратора патрульного, з якого видно проведення співробітниками відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак самого правопорушення, передбаченого п.11.3 ПДР, як і наявність суцільної лінії, яку перетнув позивач на певній ділянці автошляху та що стало причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано та доказів цьому не надано, з чого не можливо зробити висновок про правомірну зупинку його автомобіля з подальшою перевіркою документів та їх відповідності до чинного законодавства.

Натомість, судом встановлено, що посадовою особою відповідача дотримано вимоги ст.23 Закону України «Про національну поліцію» та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, з чого слід дійти висновку про дотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак останнім зафіксована лише зухвала поведінка позивача та категоричне заперечення обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак це ніяк не відноситься до належного фіксування скоєння позивачем правопорушення на автошляху, яке ставиться йому у вину та зазначено у постанові, та не доводить наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.11.3 ПДР, що стало підставою для зупинення автомобіля та подальших вимог поліцейських, у тому числі пред`явити поліс ОСЦПВ та інші документи.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач, який в порядку ст. 258 КУпАП склав постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не зафіксував обставини правопорушення та докази, які підтверджують факт порушення позивачем п.11.3 ПДР, а так само п.2.4а ПДР, як про це зазначено у постанові.

Надана відповідачем до відзиву на позов копія доповідної записки інспектора ВМАЗ УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Наталії Бішко щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 18 червня 2020 року та 25 червня 2020 року, в якій зазначено про опитування співробітниками поліції свідка-водія вантажівки ОСОБА_2 , обгін якої здійснював позивач, не є належним та допустимим доказом вчинення правопорушення позивачем, оскільки не є документом, яким фіксуються показання свідка та який має бути долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, натомість містить описання події і суперечок з позивачем, що жодним чином не відноситься до фіксації самого правопорушення, скоєного позивачем, наслідком чого послугувала зупинка автомобіля під його керуванням. Так само не можна вважати належним доказом порушення п.11.3 ПДР - саме позивачем - отриману від іншого екіпажу патрульної поліції по рації інформацію про можливе порушення, за відсутності фіксації такого порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 квітня 2018 року (справа № 202/2862/17 (2-а/202/143/2017), від 26 квітня 2018 року (справа № 200/5590/17(2а/200/669/17)), від 20 грудня 2019 року (справа № 191/1060/17 (2-а/191/94/17)), від 23 грудня 2019 року (справа № 524/253/17).

Відтак, зважаючи на те, що позивачем у справі, за встановлених обставин не визнання події правопорушення та її оспорення, в сукупності з оцінкою доказів відсутності фіксації самого правопорушення, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення вимог ч.5 ст. 258 КУпАП та не доведено юридичного складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони та суб`єктивної сторони.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Кушей С.І. при розгляді справи відносно позивача відповідали нормам чинного законодавства, однак оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а ефективність засобів правового захисту прав позивача вимагає розв`язання питання щодо підстав його юридичної відповідальності, щоб можливість розглянути справу по суті відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП була забезпечена з повним захистом прав від тривання їх порушення правовою невизначеністю. Достатнім засобом правового захисту буде вирішення питання про адміністративну відповідальність позивача по суті, на підставі чого адміністративному суду належить згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України та у відповідності зі ст. 293 КУпАП скасувати оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ДПО18 №558997 від 12 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 №558997 від 12 червня 2020 року, винесену інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Кушей С.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текс складено 28.09.2020.

Суддя О.В. Колесніченко