Справа № 428/4955/20
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4955/20
Провадження № 2-а/428/331/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кислова Михайла Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кислова Михайла Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.05.2020 року відповідачем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ № 2523123 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У постанові зазначено, що позивач 12.05.2020 року у м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 45, нібито вчинила правопорушення, оскільки автомобіль, яким вона керувала, був обладнаний засобом пасивної безпеки, але вона начебто не була пристебнута ременем безпеки та не мала полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 ПДР України.

Вказана постанова, на думку позивача, є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, а також прийнята із значними порушеннями процесуальних норм і за таких обставин підлягає скасуванню.

Позивач здійснювала рух на своєму транспортному засобі з пристебнутим паском безпеки, та відстебнула його вже після зупинки її транспортного засобу поліцейськими, з метою вільного спілкування з представниками національної поліції та вільного доступу до своєї сумки, в якій перебували документи на транспортний засіб. Патрульний підійшов до автомобіля та зазначив, що зупинив позивача за порушення правил користування ременями безпеки та вимагав надати йому водійське посвідчення, реєстраційні документи на автомобіль та поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів. Позивач пред`явила поліцейському водійське посвідчення та реєстраційні документи на автомобіль.

Як вважає позивач, право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом, а саме: при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, які не мали місце в даних правовідносинах.

Жодного наміру поліцейського на складання адміністративного матеріалу за ч. 5 ст. 121 КУпАП України (за не пристебнутий пасок безпеки) поліцейським виявлено не було, більш того в даній ситуації щодо позивача не було винесено Постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП України. Крім того, доказів порушення позивачем ч. 5 ст. 121 КУпАП України поліцейським не надано.

Позивач вважає, що у відповідача не виникло жодного права для витребування полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів та винесення постанови за частиною 1 статті 126 КУпАП України.

Таким чином, позивач вважає, що у відповідача не було жодних підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності, а відтак оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

У судове засідання відповідач Кислов М.Д. не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеодокази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2523123 від 12.05.2020, складену поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержантом поліції Кисловим М.Д., незаконною у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержантом поліції Кисловим М.Д. серії ЕАМ № 2523123 від 12.05.2020 позивача було визнано винною у порушенні п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 12.05.2020 о 17-57 год. в м. Сєвєродонецьк по вул. Енергетиків, 45, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mersedes Benz 200», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та не була пристебнута ременем безпеки, а також не мала при собі чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 (ґ) ПДР.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У графі 9 «До постанови додається» зазначено - відео з камери DSJ_X300063_ВВ0063, DSJ_X3000051_ВВ0051.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що DVD-R диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що транспортний засіб під керуванням позивача «Mersedes Benz 200», номерний знак НОМЕР_1 , здійснює рух. При цьому з відео не зрозуміло чи пристебнутий водій паском безпеки чи ні. Після чого даний автомобіль був зупинений екіпажем патрульної поліції. На вимогу поліцейського надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач надала поліс, строк дії якого закінчився у квітні 2020 року. Крім того, позивачем не заперечувалось, що поліс дійсно є не чинним. Після чого інспектором була складена постанова про накладення адміністративного стягнення на водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 (ґ) ПДР України.

Крім того, у п. 9 оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що правопорушення зафіксовано за допомогою відеокамери DSJ_X300063_ВВ0063, DSJ_X3000051_ВВ0051.

Отже, щодо твердження позивача про протиправність вимоги поліцейського про пред`явлення для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 (ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (у редакції Закону України від 24.09.2008 p. № 586-VI), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Транспортний засіб має відповідати вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону з моменту прийняття участі в дорожньому русі.

Пунктом 21.2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з п. 21.3 ст. 21 вказаного Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п. 21.4 ст. 21 Закону).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у справі № 465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі № 524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі № 545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що згідно з законодавством України при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі, а на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незалежно від того, складається щодо цієї особи постанова про вчинення адміністративного правопорушення чи ні. Відмова від пред`явлення для перевірки поліса може бути розцінена працівником органу Національної поліції як його відсутність у водія на момент перевірки, у зв`язку з чим особа має нести відповідальність, встановлену законом, а саме частиною 1 статті 126 КУпАП.

Отже, версія позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення викладені позивачем у позовній заяві суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, пов`язана з її захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержантом поліції Кисловим М.Д. постанову серії ЕАМ № 2523123 від 12.05.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кислова Михайла Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Кислов Михайло Дмитрович, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов