Справа № 640/12127/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 вересня 2020 року справа №640/12127/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту- відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними: відмови відповідача здійснити з 04 грудня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру складової судової винагороди - посадового окладу діючого судді з 10 до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; відмову відповідача здійснити з 01 січня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру складової судової винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 762,00 грн. станом на 01 січня 2018 року до 1 921,00 грн. станом на 01 січня 2019 року ; відмови відповідача здійснити з 01 січня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру складової судової винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 921,00 грн. станом на 01 січня 2018 року до 2 102,00 грн. станом на 01 січня 2020 року; відмови ГУ ПФУ у м. Києві з 18 лютого 2020 року призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56 відсотків судової винагороди діючого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; 2) зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці: 04 січня 2018 року у зв`язку із збільшенням розміру складової судової винагороди - посадового окладу діючого судді з 10 до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року у зв`язку із збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року з 1 762,00 грн. станом на 01 січня 2018 року до 1 921,00 грн. станом на 01 січня 2019 року; за період з 01 січня 2020 року до 18 лютого 2020 року у зв`язку із збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року з 1 921,00 грн. станом на 01 січня 2019 року до 2 102,00 грн. станом на 01 січня 2020 року; з 18 лютого 2020 року, призначивши щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56 відсотків судової винагороди діючого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; 3) стягнути з відповідача: 14 741,61 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 грудня 2018 року до 31 грудня 2018 року належного за законом довічного грошового утримання; 244 950,36 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року належного останній за законом довічного грошового утримання; 24 381,86 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 січня 2020 року до 31 січня 2020 року належного останній за законом довічного грошового утримання; 15 133,68 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 лютого 2020 року до 18 лютого 2020 року належного за законом довічного грошового утримання; 20 227,24 грн. недорахованого та несплаченого в період з 18 лютого 2020 року до 29 лютого 2020 року належного останній за законом довічного грошового утримання; 53 326,40 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 березня 2020 року до 30 березня 2020 року належного останній за законом довічного грошового утримання; 53 326,40 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 квітня 2020 року до 30 квітня 2020 року належного останній за законом довічного грошового утримання; 53 326,40 грн. недорахованого та несплаченого в період з 01 травня 2020 року до 30 травня 2020 року належного за законом довічного грошового утримання, а всього стягнути з на користь позивача недонараховане та несплачене в період з 04 грудня 2018 року до 31 травня 2020 року належне позивачу за законом довічне грошове утримання у розмірі 479 413,95 грн.; 4) в подальшому здійснювати виплати довічного грошового утримання обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції після 18 лютого 2020 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ПФУ в місті Києві, зазначаючи про протиправність відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у відповідності до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», посилаючись на рішення Конституційного суду України від 18 лютого 2018 року №2-р/2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі №640/12127/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді для осіб, які після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402 не пройшли кваліфікаційне оцінювання та не відпрацювали три роки із урахуванням посадового окладу судді в розмірах, визначених цим законом, підстав немає; заява позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді не відповідає зразку, встановленому Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1.

Суд встановив, що вказана справа є типовою в частині відмови територіального органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18 лютого 2020 року, з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №620/1116/20, адміністративне провадження №Пз/9901/5/20, за результатами зразкової справи, що відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для врахування судом відповідних правових висновки Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в місті Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453.

У відповідності до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 травня 2016 року складає 25 250,00 грн.

Відповідно до розпорядження від 29 серпня 2016 року №844167 стаж роботи ОСОБА_1 складає 23 роки 02 місяці 03 дні; щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розраховується у розмірі 86% від заробітку судді, який працює на відповідній посаді, що з урахуванням середньомісячного заробітку складає 21 715,00 грн.

Згідно з довідками про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13 березня 2020 року №№347, 348, видані позивачу згідно з Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, суддівська винагорода ОСОБА_1 складає:

- станом на 04 грудня 2018 року - 44 931,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 26 430,00 грн., доплата за вислугу років - 18 501,00 грн.;

- станом на 18 лютого 2020 року - 134 002,50 грн., у тому числі: посадовий оклад - 78 825,00 грн., доплата за вислугу років - 55 177,50 грн.

За результатами розгляду заяв позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ГУ ПФУ в м. Києві листами від 18 березня 2020 року №2600-0311-8/37935 та від 29 квітня 2020 року №8542-9147/М-02/8-2600/20 відмовлено у проведенні перерахунку у зв`язку з тим, що підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді для осіб, які після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402 не пройшли кваліфікаційне оцінювання та не відпрацювали три роки із урахуванням посадового окладу судді в розмірах, визначених цим законом, відсутні; заява позивача про перерахунок не відповідає вимогам додатку 1 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Виходячи з меж позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на таке.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 125 Конституції України передбачено, що підставами для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 04 лютого 2016 року №996-VIII, ОСОБА_1 , у зв`язку з поданням заяви про відставку, звільнено з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно з частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192- VIІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі по тексту - Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ, зокрема передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З наведеного вбачається, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Так, пунктами 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 10 жовтня 2019 року №193-ІХ) було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.

У відповідності до пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI зберігають чинність, а позивач має право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у тому числі у зв`язку зі збільшенням посадового окладу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Конституційний Суд України 04 грудня 2018 року ухвалив рішення №11-р/2018, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 травня 2015 року №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Таким чином, з 04 грудня 2018 року розмір посадового окладу судді місцевого суду, як базової складової винагороди судді за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, обраховується виходячи з 15 мінімальних заробітних плат.

Отже, саме з 04 грудня 2018 року виникає необхідність у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки саме з цієї дати визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої, 10 «статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року №245З-IV «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції «Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), відповідно змінено розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Водночас, у зв`язку з набранням 01 січня 2017 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІ від 06 грудня 2016 року посадовий оклад судді місцевого суду визначається не з розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а з «розрахункової величини», запровадженої пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1774-VІІ, яка дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленому на 1 січня календарного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року встановлено в розмірі 1 762,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено в розмірі 1 921,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено в розмірі 2 102,00 грн.

Таким чином, враховуючи рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04 рішення 2018 року, саме з цієї дати посадові оклади суддів місцевого суду за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI обчислюються виходячи із 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого в розмірі 1 762,00 грн.; з 01 січня 2019 року - виходячи з 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого в розмірі 1 921 грн. та з 01 січня 2020 року до 18 лютого 2020 року - виходячи з 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого в розмірі 2 102,00 грн.

Особливості призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України врегульовано Порядком, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1.

Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а висловив правову позицію, що пункт 4 Розділу II Порядку №3-1 суперечить частині 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII. Вказана норма, яка передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Як встановлено судом вище, підвищення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відбулося з 04 грудня 2018 року, з 01 січня 2019 року та з 01 січня 2020 року, а тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен бути проведений з дня виникнення права на відповідний перерахунок, тобто з 04 грудня 2018 року, з 01 січня 2019 року та з 01 січня 2020 року.

Враховуючи викладене, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку є протиправними, відповідно позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача у зв`язку з недоплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що виникла у періоди: з 01 грудня 2018 року до 31 грудня 2018 року; з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року, з 01 січня 2020 року до 31 січня 2020 року та з 01 лютого 2020 року до 18 лютого 2020 року, суд зазначає про наявність заборгованості за періоди: з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року; з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року, з 01 січня 2020 року до 31 січня 2020 року та з 01 лютого 2020 року до 18 лютого 2020 року.

У свою чергу, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача у зв`язку з недоплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 грудня 2018 року по 04 грудня 2018 року та зобов`язання здійснити за вказаний період нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу працюючого судді задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено вище, саме з 04 грудня 2018 року виникла необхідність у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, в частині розрахунку конкретних сум суд зауважує, що матеріали справи не містять довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2019 року та 01 січня 2020 року, а тому дослідити правильність визначення вказаних позивачем сум не виявляється за можливе, а тому враховуючи виключну компетенцію пенсійного органу, виходячи з меж позовних вимог, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі відповідних довідок у зазначені вище періоди, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Правову позицію аналогічного змісту викладено в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а.

В частині позовних вимог щодо відмови відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 18 лютого 2020 року, суд виходить з таких міркувань.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ передбачались особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

У свою чергу, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ.

У вказаному рішенні зокрема зазначено: «Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України».

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилин цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє».

Враховуючи, що зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З огляду на зазначене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обраховуватись із 56% (50% суддівської винагороди + 6% (2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді) х 3 роки, та становить 75 041,40 грн. (134 002,50 грн. (суддівської винагороди) х 56%.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова ГУ ПФУ у м. Києві щодо здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56 відсотків судової винагороди діючого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є протиправною, що є підставою для зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, призначивши щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56 відсотків судової винагороди діючого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

З огляду на зазначене, розмір належного позивачу в період з 19 лютого 2020 року до 29 лютого 2020 року довічного грошового утримання складає 25 876,30 грн. (2 587,63 грн. (75 041,40 грн./29 днів) х 10днів).

В цей період позивачу довічне грошове утримання нараховувалось та виплачувалось у розмірі в розмірі 21 715 грн., що становить 748,79 грн./день, тобто 7 487,90 грн./10 днів.

Отже, в період з 19 лютого 2020 року до 29 лютого 2020 року відповідачем недонараховано та не виплачено позивачу 18 388,40 грн. (25 876,30 грн. - 7 487,90 грн.).

Сума недорахованого та невиплаченого належного позивачу довічного грошового утримання в період з 01 березня 2020 року по 30 травня 2020 року становить 159 979,20 грн. (53 326,4 грн. (75 041,40 грн. - 21 715 грн.) х 3 місяці).

Позовні вимоги в частині здійснення в подальшому виплати довічного грошового утримання обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції після 18 лютого 2020 року задоволенню також не підлягають, оскільки такі вимоги спрямовані на майбутнє, а зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року є достатнім способом захисту прав позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, на користь ОСОБА_1 належить присудити сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , призначивши щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56 відсотків судової винагороди діючого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 19 лютого 2020 року.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 недонараховане та не виплачене довічне грошове утримання у розмірі: 18 388,40 грн. (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок копійок) за період з 19 лютого 2020 року до 29 лютого 2020 року; 159 979,20 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень двадцять копійок) за період з 01 березня 2020 року по 30 травня 2020 року, з розрахунку 53 326,40 грн. (п`ятдесят три тисячі триста двадцять шість гривень сорок копійок) за кожний місяць.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 ОСОБА_1 за періоди: з 04 грудня 2018 року до 31 грудня 2018 року; з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року; з 01 січня 2020 року до 18 лютого 2020 року.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко