Справа № 440/4450/20
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4450/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій щодо незастосування пункту 1 Примітки до Додатку 1 та Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні у період з 01.03.2018 по 04.10.2018 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити грошове забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2018, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених пунктом 1 Примітки до Додатку 1 та Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII"Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, з урахуванням проведених виплат; зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, обчисленого виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що при обчисленні у період з 01.03.2018 по 04.10.2018 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 відповідачем не застосовано пункт 1 Примітки до Додатку 1 та Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Наслідком таких дій, на думку позивача, стало виплата йому грошового забезпечення за період із 01.03.2018по 04.10.2018 у розмірі меншому, ніж визначено законодавством, та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі меншому, ніж визначено законодавством, оскільки вона обчислювалась з розміру місячного грошового забезпечення, яке не доплачувалося.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4450/20, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що нарахування проводилося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відповідно до якої пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" був викладений в наступній редакції: " 4. Установити що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач у період з 02.02.2016 по 04.10.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира частини з льотної підготовки у військовому званні "підполковник".
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2018 № 190 підполковника ОСОБА_1 , заступника командира частини з льотної підготовки військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача Повітряних Сил України (по особовому складу) від 21 вересня 2018 року № 531 у запас за підпунктом "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 04 жовтня 2018 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і всіх видів забезпечення.
На запит ОСОБА_1 листом військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2017 № 445фс повідомлено заявника про те, що грошове забезпечення за період із 01.03.2018 по 04.10.2018 обраховувалось виходячи з посадового окладу 7050 грн; за період з 01.03.2018 по 04.10.2018 при визначенні посадового окладу застосовувався 38 тарифний розряд та 4 тарифний коефіцієнт; при визначенні окладу за військовим званням за період з 01.03.2018 по 04.10.2018 застосовувався тарифний коефіцієнт 0,8; посадовий оклад та оклад за військовим званням визначався виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Позивач не погодився із таким розрахунком грошового забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних исновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011).
Частинами 2,4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, яка набрала чинності 1 березня 2018 року (далі Постанова № 704), затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Згідно пункту 2 цієї постанови грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018р.) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Згідно пункту 1 Примітки Додатку 1 постанови № 704 "Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Згідно Примітки Додатку 14 "Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103(яка набрала чинності 24.02.2018р.) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.".
Окрім того, пунктом 3розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2017р., установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.
Посилання позивача на ті обставини, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 був залишений у первинній редакції, суд вважає безпідставним, оскільки, на думку суду, Примітка застосовується безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою.
Пунктом 4 Постанови №704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.
За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 8 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведених вимог Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 704 (в редакції Постанови № 103), пунктом 4 якої встановлено, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.
Наведена постанова була чинною у спірний період, а тому суд вважає, що відповідачем правомірно проводився розрахунок складових грошового забезпечення позивача саме з тих показників, які визначені пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103), а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, передбачений додатком 1 та відповідно додатком 14.
З огляду на викладене підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.
Суд не приймає посилання позивача на висновки, викладені в рішеннях Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/8061/19, Житомирського окружного адміністративного суду у справах №№ 240/11952/19, 240/4381/20 та Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 824/106/20, оскільки висновки, що викладені в судових рішеннях першої інстанції не є обов`язковими для застосування.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко