Справа № 200/1044/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 р. Справа№200/1044/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Зінченка О.В., секретаря судового засідання - Сєдих В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 -не з`явився,

представника відповідача 2 -не з`явився,

розглянувши впорядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1: Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

відповідача 2: Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі- відповідач 1), Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) ( далі - відповідач 2), в якій просила: визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не нарахування та невиплати вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області солідарно з правонаступником Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - Східним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного місячного заробітку.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що при проведенні розрахунку при звільненні відповідач 1 протиправно не нарахував та не виплатив вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху у відповідності до частини 13 статті 171 КАС України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений в ухвалі строк недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку в порядку солідарної відповідальності та ухвалено розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 лютого 2020 року через відділ діловодства та документообігу суду надійшло клопотання Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) про слухання справи з викликом сторін у режимі відеоконференції.

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку надала заперечення на клопотання Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), вказала, що вимоги, викладені у вищезазначеному клопотання, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

28 лютого 2020 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області поданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач 1 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 передбачена ліквідація територіальних органів Міністерства юстиції України, в тому числі й Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Вказана постанова набрала чинності та її норми підлягають виконанню. Ліквідація суб`єкта владних повноважень без передання його функцій та повноважень у порядку правонаступництва до іншого органу неможлива. В даному випадку функції та повноваження ліквідованих територіальних органів Міністерства юстиції України перейшли до новоутворених міжрегіональних управлінь. ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 08 квітня 2016 року по 28 грудня 2019 року.

ОСОБА_1 є державним службовцем, на яку поширюється норми Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VII (далі - Закон №889-VII), в числі інших питань, і підстави припинення державної служби. Відповідно до статті 5 Закону №889-VII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців тільки у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частиною четвертою статті 40 КЗпП України регламентовано, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 83 Закону №889-VII наведено вичерпний перелік підстав для припинення державної служби, до якого відноситься й припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Приписами частини 4 статті 87 Закону №889-VII передбачено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" від 19 вересня 2019 року №117-ІХ внесенні зміни до статті 87 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VII, та доповнено пунктом 1-1 який визначає, що ліквідація державного органу є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення. В даній справі підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади є ліквідація Головного управління, у зв`язку з чим державного службовця було звільнено згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України та відповідно пункту 1-1 частини І статті 87 Закону №889-VII.

Таким чином, відповідач 1 вважає, що вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати виплачується державному службовцю у разі його звільнення лише з підстав, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VII. У разі звільнення державного службовця у зв`язку з ліквідацією державного органу, а саме пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону №889-VII, не передбачено виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати. На підставі вказаного відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

02 березня 2020 року Позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача 1, в якому зазначено, що стаття 44 Кодексу законів про працю України імперативно передбачає виплату вихідної допомоги та не поділяє працівників в залежності від їх категорії, статусу чи форми власності підприємства, а отже посилання відповідача 1 на не можливість застосування положень КЗпП є хибним.

Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) поданий відзив, в якому відповідач 2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 передбачено ліквідуватияк юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції України, серед яких і Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

Пунктом другим вказаної постанови передбачено утворення юридичних осіб публічного права - міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України, в тому числі і Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Частиною п`ятою статті 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, тому фактично Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області перебуває у стадії припинення, але не припинено.

Вказана постанова набрала чинності та її норми підлягають виконанню.

За даними, які містить позовна заява, позивача звільнено з посади заступника начальника управління - начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Припинення державної служби урегульовано Розділом IX Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу". Пунктом 4 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" передбачено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, пунктом 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" встановлено, що однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу. На підставі постанови КМУ від 09.10.2019 № 870 відбувалася саме ліквідація органу, в якому працювала Позивач.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною 4 статті 87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" від 19 вересня 2019 року №117-ІХ були внесені зміни до статті 87 Закону України "Про державну службу", яку доповнено пунктом 1-1, що передбачає в якості підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення ліквідацію державного органу. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України та відповідно пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

Таким чином, відповідач 2 наголошує, що вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати виплачується державному службовцю у разі його звільнення лише з підстав, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" . У разі звільнення державного службовця у зв`язку з ліквідацією державного органу, а саме пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", не передбачено виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Позивач не перебувала в трудових правовідносинах зі Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), що свідчить про відсутність жодних правових підстав для зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити допомогу у зв`язку із її звільненням.

На підставі викладеного, відповідач 2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідача 2, в якому зазначено, що твердження, викладені відповідачем 2 є безпідставними та необґрунтованими та не наведено належних та достатніх доказів на підтвердження не порушення ним прав, свобод або інтересів позивача.

03 березня 2020 року від представника відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 200/1042/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення,про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги у двох справах виключають одна одну, а саме: виплату вихідної допомоги при звільненні і в той же час, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Суддя ОСОБА_2 перебував у відпустках з 12 лютого 2020 року по 04 березня 2020 року відповідно до наказів ДОАС.

05 березня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1042/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а стосовно вирішення клопотання відповідача 2 про слухання справи з викликом сторін у судове засідання та проведення засідання в режимі відео конференції, зазначено, що суд вважає можливим його розглянути при вирішенні питання про поновлення провадження у справі.

10 вересня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження по справі у зв`язку з набранням чинності рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Професійної спілки "Юстиція Донеччини" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 29 грудня 2019 року і до моменту поновлення на публічній службі 06 серпня 2020 року.

14 вересня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження по справі, клопотання відповідача 2 задоволено частково, справу призначено у судове засідання з викликом (повідомленням сторін) на 23 вересня 2020 року о 15 год. 00 хв, у проведенні судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

21 вересня 2020 року до суду позивач надала заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, згідно якої просила визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного місячного заробітку.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Позивач з`явилась у судове засідання, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24 грудня 2019 року № 3894/1 "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з займаної посади з 28 грудня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" - у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з припиненням державної служби. Вказаним наказом також вирішено виплатити позивачу компенсацію за частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року у кількості 02 календарних дні, за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 15 років стажу державної служби у кількості 15 календарних днів, за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 19 років стажу державної служби у кількості 15 календарних днів, за частину невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за 22 роки стажу державної служби у кількості 10 календарних днів (арк. справи 17).

Довідка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та розрахунковий лист свідчать, що в грудні 2019 року позивачу виплачена заробітна плата в сумі 85 789, 27 гривень, проте інформації про виплату позивачу вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, яка передбачена ст. 44 КЗпП України, вказана довідка не містить (арк. справи 18-19).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Професійної спілки "Юстиція Донеччини" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 29 грудня 2019 року і до моменту поновлення на публічній службі задоволено повністю (арк. справи 186-194). Визнано протиправним та скасовано наказ про її звільнення, поновлено її на посаді та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішення від 23 червня 2020 року набрало законної сили - 06 серпня 2020 року ( арк. справи 195).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частинами першою та другою статті 3 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі- Закон №889), в редакції яка діяла на дату звільнення позивача, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Дія цього Закону поширюється на державних службовців: 1) Секретаріату Кабінету Міністрів України; 2) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади; 3) місцевих державних адміністрацій; 4) органів прокуратури; 5) органів військового управління; 6) органів дипломатичної служби; 7) державних органів, особливості проходження державної служби в яких визначені статтею 91 цього Закону; 8) інших державних органів.

Згідно підпунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону №889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу.

Як вбачається з наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24.12.2019 року № 3894/1 позивача звільнено у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 Закону №889.

Відповідно до частини четвертої статті 87 Закону №889 (в редакції, яка була чинною на час прийняття наказу про звільнення позивача), у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Тобто, Законом №889 була визначена підстава виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати - це звільнення у разі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу, яке передбачене пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом №889 не врегульовано питання щодо виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати в разі звільнення в зв`язку з ліквідацією державного органу.

На підставі частини третьої статті 5 Закону №889 дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 44 Кодексу законів про працю України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у (…) пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (…).

Відповідач, приймаючи наказ №3894/1 від 24 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 також вказав підставу звільнення - пункт 1 статті 40 КЗпП України, звільнення на підставі якого гарантує працівнику право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до частини першої статті 44 КЗпП України.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позивач мала право при звільненні на отримання вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до пункту1 статті 44 КЗпП України.

Отже, суд приходить до висновку, що Головним територіальним управління юстиції у Донецькій областіпри звільненні позивача допущено протиправну бездіяльністьщодо не нарахування та невиплаті разом із іншими виплатами ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Проте, як вже було зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24 грудня 2019 року № 3894/1 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з дня звільнення з посади. Тобто, наказ про звільнення позивача є скасованим, а позивач на час розгляду справи поновлена на посаді.

Зважаючи на те, що вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати виплачується у разі звільнення з державної служби пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889 (в редакції, яка була чинною на час прийняття наказу про звільнення), а враховуючи скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, то на даний час відсутні підстави для зобов`язання Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виплатити означену допомогу, у зв`язку із чим позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією АТ КБ «Приват Банк» про сплату від 03 лютого 2020 року (арк. справи 43).

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 132, 139,159-161, 164, 192-194, 224, 228, 241-247, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,16, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ) судовий збір у сумі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Вступна та резолютивна частини рішення суду складено у нарадчій кімнаті та проголошено 23 вересня 2020 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко