Справа № 400/4333/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/4333/19

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. Дата і місце ухвалення: 08.07.2020р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 липня 2019 року №/38694122, яким до позивача застосовано штраф в сумі 56 439,91 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позов обґрунтовувало тим, що податковим органом безпідставно застосовано до ТОВ «Н АВТО» штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, оскільки відповідні податкові накладні не надавалися отримувачам (покупцям) товару. Позивач зазначав, що так як диспозиція статті 120-1 ПК України припускає неоднозначне (множинне) трактування, тому до спірних правовідносин слід застосувати положення ст.ст.4, 56 ПК України, якою передбачено презумпцію правомірності рішень платника податків.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 08.07.2020р., з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що податковим органом безпідставно застосовано до ТОВ «Н АВТО» штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування до податкових накладних, оскільки відповідні податкові накладні надавалися особам, які не являються платниками ПДВ, у зв`язку з чим жоден із контрагентів позивача не зазнав шкоди через не включення сум ПДВ до податкового кредиту. У статті 120-1 ПК України визначені випадки, які звільняють платника від штрафних санкцій, а саме: у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю); у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільненні від оподаткування; у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Контролюючим органом невірно трактовано умови застосування вказаної норми. Для її застосування достатньо лише однієї умови, а не їх сукупності.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати положення п.56.21 ст.56 ПК України, яким встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в порядку ст.76 та відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Миколаївського управління ГУ ДФС у Миколаївській області Богатою І.І. 05.06.209р. проведено камеральну перевірку щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Н АВТО» () дата виписки яких припадає на лютий, березень, квітень 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки №2862/14-29-50-05-06/38694122 від 05.06.2019р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Н АВТО» граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених статтею 201 ПК України. Зокрема, актом перевірки зафіксовано затримку реєстрації податкових накладних до 15 календарних днів на суму ПДВ 447 732,50 грн. і затримку реєстрації податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 58 333,33 грн.

На підставі акту перевірки №2862/14-29-50-05-06/38694122 від 05.06.2019р. ГУ ДПС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2019 року №/38694122, яким, на підставі п.120-1.1 ст.120.1 ПК України, до позивача застосовано штраф в сумі 56 439,91 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення ТОВ «Н АВТО» оскаржило його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову товариства, не прийняв до уваги посилання позивача на те, що контрагенти позивача по податкових накладних були неплатники податку на додану вартість, що, відповідно до приписів ст.120-1 Податкового кодексу України, є підставою для незастосування штрафних санкцій, зазначивши, що в розумінні вказаної норми санкції, визначені Кодексом, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не видаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто, за висновками суду першої інстанції, у даному випадку необхідна наявність в сукупності всіх умов.

За таких обставин, за висновками суду першої інстанції, позивач не підпадає під визначенні пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України випадки, за наявності яких до нього не застосовуються штрафні санкцій у разі реєстрації податкових накладних із пропуском граничного строку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в ЄРПН підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Учасниками справи не заперечується та матеріалами справи підтверджено, що 8 податкових накладних зареєстровано ТОВ «Н АВТО» із порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених п.201.10 ст.201 ПК України.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги товариство стверджує, що штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, визначені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, до нього не підлягають застосуванню, оскільки всі податкові накладні, про які йдеться в акті перевірки №2862/14-29-50-05-06/38694122 від 05.06.2019р., виписано на адресу неплатників ПДВ.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки зі змісту пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України чітко слідує, що для звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у вигляді застосування штрафних санкцій необхідним є наявність одночасно двох умов у їх сукупності: податкова накладна не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31 грудня 2015 року (далі Порядок №1307), до графи 8 податкових накладних вноситься код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Відповідно до п.8 Порядку №1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в п.п. 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до ст.ст.188 і 189 ПК України, над фактичною ціною постачання.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

У графі 8 зазначається код ставки:

20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою;

7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків;

901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою;

902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою;

903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Отже, положеннями Порядку №1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Системний аналіз ст. 201, п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України, Порядку №1307 дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в ЄРПН є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №816/1488/17, від 10 грудня 2019 року у справі №540/830/19, від 11 вересня 2020 року по справі № 640/5833/19.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії податкових накладних, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого п.201.10 ст. 201 ПК України, колегія суддів встановила, що вони містять у верхній лівій частині у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» помітку «X» та зазначено тип причини « 02».

Проте, податкові накладні, також, містять код ставки податку на додану вартість « 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20%.

Таким чином, в даних спірних правовідносинах відсутня одна з двох обов`язкових складових для звільнення від відповідальності за порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Доводи апелянта, що простроченням реєстрації податкових накладних не було завдано шкоди, зокрема державному бюджету, а тому накладений на нього штраф не є пропорційним втручанням у його право на мирне володіння майном, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що обставини, на які посилається позивач, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення вимог податкового законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про законність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 22 липня 2019 року №/38694122.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 08 липня 2020 року немає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності (п.6 ч.6 ст.12 КАС України) та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 вересня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук