Справа № 200/5921/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 р. Справа№200/5921/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в письмовому провадженні порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач) про визнання дій неправомірними, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що відповідач неправомірно не зарахував до стажу роботи позивача періоди роботи з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області.

Просить суд:

- визнати неправомірними дії Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування йому до страхового стажу роботи періодів роботи в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року при призначенні пенсії за віком,

- зобов`язати Ясинуватське об`єднанане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати йому до страхового стажу роботи періоди роботи в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року при призначенні пенсії за віком з моменту звернення з заявою про призначення пенсії.

Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З 10 серпня по 02 вересня 2020 року головуючий суддя перебував у щорічній основній відпустці.

21.08.2020 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого періоди роботи з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року неможливо зарахувати до страхового стажу у зв`язку з тим, що відсутній запис про реорганізацію колгоспу «Рассвет» в КСП «Рассвет» та відсутні дата та номер наказу про прийняття в члени колгоспу. Тому, вважає, що відсутні що підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу та задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

21 травня 2020 року Позивач звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 343 про призначення пенсії за віком.

Пенсійний орган при призначенні пенсії Позивачу рішенням № 399 від 29.05.2020 року не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року, у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію колгоспу «Рассвет» у КСП «Рассвет» (рос.) та відсутності дати та номеру наказу про прийняття в члени колгоспу.

У трудовій книжці колхозника № НОМЕР_3 від 22.03.1978 року за спірні періоди містяться наступні відомості щодо роботи в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області:

- рік вступу в члени колгоспу - 1977 рік;

- 21 лютого 2000 року виведений з членів КСП в зв`язку з реорганізацією КСП «Рассвет» і переведенням на роботу в СТОВ «Світанок» (протокол №16 від 29.02.2000 року).

Згідно військового квитка НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Радянської армії з 6 травня 1979 року по 27 квітня 1981 року.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-V, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-V, починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Судом встановлено, що на час подання заяви про призначення пенсії позивач досяг віку 60 років, але при обчисленні страхового стажу відповідач не врахував періоди роботи позивача, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку (01 січня 2004 року).

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не зараховані до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року в колгоспі «Рассвет», оскільки порушено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок колгоспника» №310 від 21 квітня 1975 року, а саме відсутній запис про реорганізацію колгоспу «Рассвет» у КСП «Рассвет» (рос.) та відсутні дати та номер наказу про прийняття в члени колгоспу.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Згідно з пунктом 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колхозників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21 квітня 1975 року «Про трудові книжки колхозників», які діяли на час заповнення трудової книжки позивача, трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

У трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання;

відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п. 5 Основних положень).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Основних положень).

З трудової книжки колхозника ОСОБА_1 вбачається, що з 1977 року його прийнято в члени колгоспу «Рассвет» і 21 лютого 2000 року виведено з членів колгоспу в зв`язку з реорганізацією КСП «Рассвет» на підставі наказу №16 від 29 лютого 2002 року.

При прийнятті рішення щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу відповідачем лише констатується факт, що відсутній запис про реоргонізацію колгоспу «Рассвет`в КСП «Рассвет» та відсутні дата та номер наказу про прийняття в члени колгоспу, при цьому не зазначено причини не зарахування спірного періоду до страхового стажу з посиланням на конкретні порушення Основних положень №310.

Суд також наголошує, що Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством. Дана правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року.

З огляду на викладене та, з урахуванням обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, який покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України), суд дійшов висновку про безпідставне не зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача. Водночас, період роботи з 17.08.1978 року по 07.05.1979 року перетинається з періодом військової служби позивача з 06.05.1979 року по 27.04.1981 року, отже зарахуванню до страхового стажу підлягає пріод роботи з 17.08.1978 року по 05.05.1979 року.

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: визнання неправомірними дій щодо незарахування до страхового стажу роботи періодів роботи при призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. Правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення № 399 від 29.05.2020 року про відмову в призначенні пенсії.

За наведених обставин суд вважає, що в спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішення відповідача № 123 від 23.08.2018 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії ща віком з зарахуванням до страхового стажу роботи періодів роботи в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області з 17.08.1978 року по 05.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька обл., Ясинуватський р-н, смт. Очеретине, м-н Гідростроітелів, б. 12, код в ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області № 399 від 29.05.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначенння пенсії за віком з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Рассвет» Ясинуватського району Донецької області з 17.08.1978 року по 05.05.1979 року та з 26.05.1981 року по 31.12.1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімост сорок) грн. 80 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський