Справа № 380/1108/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1108/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Львів

10 год. 36 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Винника В.М., представниці позивачки Науменко В.М., представниці відповідача Пасічник Ю.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Львівській області (79005 м. Львів пл. Міцкевича 8) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу -

УСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 3980/1609/НД/АВ/ФС від 27.12.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в ході проведення відповідачем інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено, що позивачкою допущено до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин. Такий висновок відповідач обґрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 не подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. Постановою від 27.12.2019 на позивачку накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Вважає, що такі висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені всупереч вимогам Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та іншого діючого законодавства України. Зокрема, покликаючись на норму Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що встановлює присічний строк інспекційного відвідування тривалістю не більше 10 днів, інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області протиправно винесено наказ про продовження строку інспекційного відвідування, внаслідок чого здійснено інспектування з порушенням Закону. Також вказала, що на дату виявлення ОСОБА_2 за адресою здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 позивачем виконано вимоги КЗпП України про укладення трудового договору між працівником та роботодавцем. Повідомлення центральному органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу не є умовою, з виконанням якої пов`язується укладення трудового договору.

Ухвалою суду від 06.02.2020 заяву позивачки про забезпечення позову повернено заявнику без розгляду.

Ухвалою від 10.02.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 21.02.2020 заяву позивачки про забезпечення позову задоволено повністю. Застосовано заходи забезпечення позову у справі № 380/1108/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу. До набрання законної сили судовим рішенням у справі № 380/1108/20 зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 3980/1609/НД/АВ/ФС від 27.12.2019, якою накладено штраф на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190 грн; зупинено стягнення штрафних санкцій у розмірі 125190 грн. на підставі постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 3980/1609/НД/АВ/ФС від 27.12.2019.

Ухвалою від 26.02.2020 суддя відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.04.2020 задоволено заяву представниці позивачки про виклик та допит як свідка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.04.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (вх. № 3032ел від 23.04.2020), у якій вказала на суперечність в датах, а саме - що у відзиві відповідач зазначає про отримання документів ФОП ОСОБА_1 22.10.2019 та перебіг 10-ти денного строку інспекційного відвідування з 23.10.2019, у той же час до відзиву додано наказ про продовження строку інспекційного відвідування до 31.11.2019. При цьому потребу у продовженні строку вбачає не 22.10.2019, а 28.11.2019. Також зазначила, що заходи про притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису. Просила позов задовольнити повністю.

Представниця відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 16132 від 24.03.2020). Зазначила, зокрема, що у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням 17.10.2019 інспектором праці Ракубовчук С.Б. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та строк інспекційного відвідування зупинено на 5 днів і зобов`язано суб`єкта господарювання надати документи, ведення яких передбачено законодавством про працю. Відтак твердження позивачки про те, що управлінням протиправно видано наказ, яким продовжено строк проведення заходу контролю, вважає таким, що спрямоване на уникнення відповідальності за порушення законодавства про працю. Також акцентує увагу суду, що оформлення трудового договору значно ширше поняття ніж його укладення та включає: укладення трудового договору, видання відповідного наказу чи розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, оскільки саме за наявності одночасно цих умов, як зазначено в ст. 24 КЗпП України, дозволений фактичний допуск працівника до роботи. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, показання свідка, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

На підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 15.10.2019 №1994-П (а.с. 146) та відповідно до направлення від 15.10.2019 № 1994 (а.с. 148, 149) інспектором праці - головним державним інспектором відділу нагляду за додержанням законодавства про працю Ракубовчук Світланою Богданівною та інспектором праці - головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів у м. Львові Мітіним Віталієм Сергійовичем проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер фізичної особи - підприємця НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_5, АДРЕСА_6 на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

У зв`язку із відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю 17.10.2019 інспектором праці Ракубовчук С.Б. складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ЛВ3980/1609/НД (а.с. 153-156) та виставлено вимогу про надання документів № ЛВ3980/1609/НД/ПД від 17.10.2019 (а.с. 157- 158), якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 10 год. 00 хв. 22.10.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: копії виписки або довідки з Єдиного державного реєстру та анкетні дані ФОП ОСОБА_1 - копію паспорта, ідентифікаційного коду, копії документів, що стосуються укладення трудових відносин (накази на прийняття, заяви, трудові договори, повідомлення в ДФС - 1, 2 квитанція) за період з січня 2018 року по даний час, копію книги реєстрації наказів та розпоряджень, особові картки працівників форми П-2.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 28.10.2019 видано наказ № 2100/1-П (а.с. 147), яким внесено зміни до п. 2 наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 15.10.2019 № 194-П, захід державного контролю у формі інспекційного відвідування продовжено до 31.10.2019.

За результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Львівській області 31.10.2019 складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВ3980/1609/НД/АВ (а.с. 160-173).

У вказаному акті відповідачем встановлено що під час виходу державними інспекторами 16.10.2019 за місцями здійснення господарської діяльності позивачки, а саме - АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6, за адресою: АДРЕСА_6 виявлено особу ОСОБА_2 , яка, надаючи пояснення, не підтвердила, що вона, ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та зазначила, що підміняє ОСОБА_1 в павільйоні Торпедо з 16.10.2019 у зв`язку з тим, що вона відійшла по справах.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 не подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, Головне управління Держпраці у Львівській області дійшло висновку, що за адресою АДРЕСА_4 , ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин.

Інспектором праці Ракубовчук С.Б. 31.10.2019 винесено Припис про усунення виявлених порушень № ЛВ3980/1609/АВ/П (а.с. 174-176), яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано усунути порушення, виявлені в ході інспекційного відвідування.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 27.12.2019 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ3980/1609/НД/АВ/ФС (а.с. 15-16), якою за порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 125190 гривень.

Позивачка вважає, що вказана постанова складена безпідставно і з порушенням вимог чинного законодавства, для відновлення своїх порушених прав звернулася до суду із цим позовом про її скасування.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

В силу дії ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України № 1985-IV від 08.09.2004.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

В силу ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Як передбачено пунктом 10 Порядку (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів. Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення.

Оскільки позивачкою надано відповідні документи 22.10.2019, перебіг строку проведення інспекційного відвідування розпочався лише з 23.10.2019. Таким чином, відповідачем проведено інспекційне відвідування в межах строків, передбачених Порядком.

Щодо початку інспекційного відвідування за відсутності позивачки суд зазначає таке.

Предметом здійснення заходу інспекційного відвідування було дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, у тому числі і виявлення неоформлених трудових відносин.

Посадових осіб контролюючого органу допущено до проведення інспекційного відвідування, яке хоч і було розпочате без участі позивачки, однак в подальшому проводилось з її відома та в її присутності.

Отже, суд дійшов висновку, що об`єкт відвідування, який вважає порушеним порядок інспекційного відвідування щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такого інспекційного відвідування, при цьому, якщо ж допуск до проведення інспекційного відвідування відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Саме на етапі допуску до інспекційного відвідування об`єкт відвідування може поставити питання про необґрунтованість його призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення такого контролю щодо себе, водночас допуск до інспекційного відвідування нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні інспекційного відвідування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 17.04.2018 у справі за № 826/12612/17.

Щодо порушень позивачкою вимог законодавства про працю, які встановлені оскаржуваною постановою, суд зазначає таке.

Постанову відповідача про застосування до позивачки штрафу прийнято у зв`язку з порушенням нею вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України № 413, а саме: працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 15, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно із ч. 2 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу дії норми ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язковою умовою допуску працівника до роботи є укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з наказом ФОП ОСОБА_1 «Про прийом на роботу ОСОБА_2 » № 8 від 28.09.2019 ОСОБА_2 прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів з 01.10.2019 на підставі особистої заяви останньої від 28.09.2019 (а.с. 49, 50).

Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.09.2019 укладено трудовий договір, який згідно з п. 8 набрав чинності 01.10.2019 (а.с. 51-54).

Допитаний у судовому засіданні свідок - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , який за договором про надання бухгалтерських послуг надавав ФОП ОСОБА_1 послуги, зокрема, щодо повідомлення про прийняття на роботу працівника, підтвердив, що трудовий договір з ОСОБА_2 укладено 29.09.2019 та остання працевлаштована 01.10.2019. Також вказав, що саме він порушив терміни подання повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 та, незважаючи на проведення Головним управління Держпраці у Львівській області інспекційного відвідування, подав повідомлення про працевлаштування уже після складення акта інспекційного відвідування від 31.10.2019 - 12.11.2019.

При прийнятті рішення суд також враховує ту обставину, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.01.2020 провадження в справі про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (справа № 466/10078/19; а.с. 209-211).

В силу норми ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як видно із мотивувальної частини цього рішення, Шевченківський районний суд м. Львова в ході розгляду справи встановив, що відсутні правові підстави вважати, що вказаний в акті інспекційного відвідування від 31 жовтня 2019 року № ЛВ3980/1609/НД/АВ та постанові про накладення штрафу уповноваженими особами від 31 жовтня 2019 року ЛВ3980/1609/АВ/П/ПТ працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без оформлення трудового договору. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено трудовий договір з ОСОБА_2 , тобто трудові відносини були оформлені належним чином.

Отже, зазначені обставини не підлягають доказуванню в межах даної справи, зважаючи на те, що вони встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/10078/19, яке набрало законної сили.

Зважаючи на викладене, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 були оформлені належним чином трудові відносини із ОСОБА_2 , відтак відсутні підстави для прийняття Головним управлінням Держпраці у Львівській області рішення про накладення на позивачку штрафу за відповідне правопорушення, з огляду на що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 3980/1609/НД/АВ/ФС від 27.12.2019 підлягає скасуванню.

Положенням ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 вказаного Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак понесені позивачкою витрати у вигляді судового збору підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 3980/1609/НД/АВ/ФС від 27.12.2019.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (79005 м. Львів пл. Міцкевича 8; код за ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривня 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.09.2020.

Суддя Р.П. Качур