Справа № 754/7744/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Київ № 754/7744/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції від 2003 року, який діяв на час виникнення права позивача на отримання пенсії за віком;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування усіх періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці;

- визнати протиправним ухиляння Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від виконання обов`язку по застосуванню підвищеного коефіцієнту при розрахунку стажу роботу у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції 2003 року, яка діяла на час отримання позивачем права на пенсію за віком, перерахувати та виплатити різницю станом до часу звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно при призначенні пенсії застосовано Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у невірній редакції, а саме не використано редакцію закону від 2003 року, яка діяла на момент виникнення права на пенсію у позивача.

Крім того позивач наголосив на тому, що відповідачем вчинені протиправні дії, які полягали у не зарахуванні усіх періодів роботи позивача, які підтверджені записами в трудових книжках та наданими довідками.

Більше того відповідачем протиправно не застосовано коефіцієнт підвищення при зарахуванні стажу роботи у районах Крайньої Півночі, що також порушує права позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року справу №754/7744/20 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідно до частини другої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що у відповідача відсутні правові підставі для врахування та використання підвищеного коефіцієнту при обрахунку трудового стажу позивача в районах Крайньої Півночі або прирівняних до них районах.

Крім того наголосив на тому, що пенсія позивачу призначена з 08 лютого 2018 року на підставі та в межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент подання позивачем заяви про призначення пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 1959 року народження, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 08 лютого 2018 року про призначення пенсії за віком.

Пенсію позивачу призначено з 08 лютого 2018 року, проте розрахунок суми пенсії , на думку позивача, зроблено не вірно, у зв`язку з чим позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогою врахувати до страхового стажу періоди роботи, визначені у трудових книжках та застосувати коефіцієнт підвищення при обрахунку до трудового стажу, набутого на посадах в районах Крайньої Півночі та прирівняних до таких районів.

Листом від 02 серпня 2018 року №24777/02/Х-4015 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у зарахуванні вищезазначених періодів роботи, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих довідок.

Позивач звернувся з заявою від 02 грудня 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив надати інформацію щодо стажу роботи, що був включений до розрахунку при обрахунку пенсії.

Листом від 28 грудня 2019 року №312976/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало позивачу витребувану інформацію.

Отримавши дану інформацію та вважаючи дії відповідача протиправними, а свої законні права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 26 вказаного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Як вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_1 право на отримання пенсії виникло 01 вересня 2017 року, при досяганні останнім 60 річного віку.

В той же час, згідно з інформації з трудових книжок, станом на 01 вересня 2017 року у позивача був наявний трудовий стаж не менше 15 років.

Проте заява про призначення пенсії позивачем подана лише 08 лютого 2018 року, саме з цієї дати позивачу призначено пенсію, оскільки таке призначення відбувається не автоматично при досягненні відповідного віку, а лише за заявою відповідної особи.

Крім того, станом на 01 вересня 2017 року діяла редакція Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06 лютого 2017 року.

В той час, як на момент подачі позивачем заяви про призначення пенсії діяла редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 20 січня 2018 року.

Враховуючи вищенаведені обставини Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло в межах наданих повноважень та на підставі діючого законодавства не застосовуючи редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 2003 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування усіх періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах установах організаціях, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах і кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

В той же час статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів пункту 3 Порядку № 637 підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3 Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (п. 2.8 Інструкції).

Відтак, усі записи в трудовій книжці здійснюються роботодавцем.

Записами в трудовій книжці підтверджується наступні, період роботи:

За трудовою книжкою серія НОМЕР_1 :

- Навчання Київський енергетичний технікум, денна форма навчання, м. Київ - 21.08.1972 - 26.02.1976;

- «Укрнафтопродуктбуд», м. Київ - 11.11.1981 - 05.07.1982;

- КВО «Хімволокно», м.Київ - 30.08.1982 - 30.06.1983;

- СУ №27, «Сургуттрубопровідбуд», м.Сургут, Тюменська обл. 15.10.1984 - 11.11.1984;

- Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, Управління «Лянторенергонафта», Сургутська ЦБПО РНЕО, м.Сургут, Тюменська обл. 20.11.1984 - 29.12.1985;

- Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, «Когалимнафтоспецбуддорремонт», м. Когалим, Тюменська 04.06.1986 - 19.01.1987;

- Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, Когалимпська, ПМК, м. Когалим, Тюменська обл. - 24.01.1987 - 19.06.1987;

- Кооператив «Комплекс» м.Київ - 29.01.1988 - 27.04.1992;

- МП «ІНФІС», м.Київ 01.11.1992 - 30.09.1994;

- Київська філія TOB «Біотрейд», м.Київ 21.03.2005 - 18.04.2005

За трудовою книжкою НОМЕР_2 :

- РТО «Дитячий світ» 01.09.1987 - 12.01.1988;

- Місцевість Крайньої Півночі, МК №198, м. Лабитнангі, Тюменська обл. 15.08.1988 - 24.04.1989;

- УЖГ Печорського району м. Києва 04.05.1989 - 12.10.1990;

- Київський театр естради, м.Київ 03.12.1990 - 24.04.1991;

- Кооператив «Комплекс», м. Київ 29.01.1992 - 27.04.1992;

- Концерн «Рамо», м. Київ 28.04.1992 - 10.11.1992;

- TOB «ФЄТІДА», м.Київ 11.11.1992 - 24.05.1997;

- TOB «СІРІУС», м.Київ 17.06.1997 - 12.07.1998;

- Приватна фірма «ВлаДа», м.Київ 01.10.1999 - 04.04.2000;

- TOB «МЕТРО кеш енд кері Україна», м.Київ 01.08.2003 - 03.11.2003;

- AT «ПОЛІГРАФІСТ», м.Київ 05.04.2004 - 27.05.2004;

- TOB «Україна житло-сервіс», м.Київ 18.04.2006 - 21.08.2006.

В той же час, матеріалами справи спростовуються доводи позивача про неврахування відповідачем при проведенні перерахунку періодів роботи: - 15.08.1988-24.04.1989; - 04.05.1989 - 12.10.1990; - 03.12.1990 - 24.04.1991; - 01.11.1992-30.09.1994, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу 1644 від 28 лютого 2018 року позивачеві призначено пенсію за віком починаючи з 08 лютого 2018 року.

Розрахунок пенсії здійснено із зарахуванням стажу позивача відповідно до наданих додатково до заяви документів:

01.09.1972 - 28.02.1976 навчання, відповідно довідки виданої «Київський енергетичний коледж» №8 від 14.02.2018;

10.05.1976-10.05.1978 військова служба, відповідно копії військового квитка НОМЕР_3 ;

12.02.1979-15.01.1981 відповідно довідки виданої ПАТ «Київський радіозавод» від 21.02.2018 №748/110;

11.11.1981 - 05.07.1982 запис №3-4 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

30.08.1982 -30.06.1983 запис №5-7 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

15.10.1984-11.11.1984 запис №8-9 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

20.11.1984 - 13.02.1985 запис №10-11 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

02.04.1985 - 29.12.1985 запис №12-13 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

04.06.1986 - 19.01.1987 запис №14-15 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

24.01.1987 - 19.06.1987 запис №16-17 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

01.09.1988 - 04.01.1988 запис №18-19 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

05.01.1988 - 12.01.1988 запис №01 -03 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_6 ;

29.01.1988-27.04.1992 запис №20-21 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

28.04.1992-10.11.1992 запис №22 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 запис №14 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_6 ;

11.11.1992 -03.05.1993 запис №15-17 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

04.05.1993 - 24.05.1997 запис №15-17 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

17.06.1997-12.07.1998 запис №18-19 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

01.10.1999-04.04.2000 запис №20-21 копії дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

01.08.2003 - 03.11.2003 індивідуальні відомості про застраховану особу;

01.04.2004 - 31.05.2004 індивідуальні відомості про застраховану особу;

18.03.2005 - 30.04.2005 індивідуальні відомості про застраховану особу;

01.04.2006 - 31.08.2006 індивідуальні відомості про застраховану особу

23 квітня 2018 позивач звернувся до Управління із заявою щодо врахування стажу згідно довідки №105/43/29/4/04-2018 від 12 квітня 2018 року.

Таким чином, відповідачем враховно усі періоди роботи позивача, зазначені у трудових книжках, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування усіх періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці також задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним ухиляння Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від виконання обов`язку по застосуванню підвищуючого коефіцієнту при розрахунку стажу роботу у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

З аналізу викладених норм слідує, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані один з документів: трудова книжка, письмовий трудовий договір, довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Отже, з огляду на наведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а, від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Крім того, у пункті 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

У матеріалах пенсійної справи, копія яких надана відповідачем до справи, міститься копія трудових книжок позивача, з яких слідує, що позивач працював у районах Крайньої Півночі з 15.10.1984 - 11.11.1984; 20.11.1984-29.12.1985; 04.06.1986-19.01.1987; 24.01.1987-19.06.1987; 15.08.1988-24.04.1989.

Таким чином, період роботи позивача у районах Крайньої Півночі з 15.10.1984 - 11.11.1984; 20.11.1984-29.12.1985; 04.06.1986-19.01.1987; 24.01.1987-19.06.1987; 15.08.1988-24.04.1989 повністю підтверджено необхідними документами, а тому цей період підлягає пільговому обчисленню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином позовні вимоги є частково обгрунтованими, а відтак такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним ухилення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від виконання обов`язку по застосуванню підвищуючого (пільгового) коефіцієнту при розрахунку стажу роботу у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві застосувати підвищуючий коефіцієнт при розрахунку стажу роботу ОСОБА_1 у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі при перерахунку пенсії та здійснити такий перерахунок.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко