Справа № 160/3300/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3300/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 р. (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/3300/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нарахування ОСОБА_2 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з 1 січня по 12 березня 2015 року та з 01 січня 2016 року основної пенсії по інвалідності у розмірах нижчих за вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за сімдесят п`ять відсотків мінімальної пенсії за віком, неправомірними;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській нарахувати ОСОБА_2 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з 1 січня по 12 березня 2015 року та з 01 січня 2016 року основну пенсію по інвалідності у розмірах не нижчих за вісім мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за сімдесят п`ять відсотків мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 р. закрито провадження в адміністративній справі № 160/3300/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, та роз`яснено позивачу, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції. Скаржник вказує, що захист порушеного права позивача має відбутись у судовому порядку за поданим позовом, оскільки судове рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 20.04.2011 р. у справі №2а-1112/2011, було виконане відповідачем.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як обґрунтовану та винесену без порушення норм матеріального та процесуального права

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Дніпровського району м. Дніпродзержинська про визнання правомірними дій суб`єкта владних повноважень в частині нарахування та виплати державної та додаткової пенсії - задоволено, а саме: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в частині нарахування та виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_2 , в розмірі, які передбачено ст. 49, 50, ч.4 ст. 54, ст. 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофі" (796-12) - правомірними; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі - 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофі" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ до зміни правового регулювання здійснення нарахування та здійснення вищезазначених виплат в установленому законом порядку або зміни правового статусу позивача.

Постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2а-1112/2011 набрала законної сили 01 травня 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач звернувся із даним позовом у спорі про оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати йому, як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, основної пенсії по інвалідності у розмірі не нижчому за вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за сімдесят п`ять відсотків мінімальної пенсії за віком, з тим же предметом спору, який судом вирішено і за яким Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 20 квітня 2011 року у справі № 2а-1112/2011 ухвалено рішення.

Щодо доводів скаржника про відсутність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що позов пред`явлено до іншого відповідача.

Суд першої інстанції правильно вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1; перейменовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2. Зокрема управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська реорганізовано в новостворене Дніпродзержинське об`єднане управління Пенсійного фонду України. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2. Зокрема Дніпродзержинське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізовано шляхом приєднання до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська.

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції, що у справі, яка розглядається, спір виник між одними і тими самими сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 по суті не згодний із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виконання постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2а-1112/2011.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлений спеціальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, у відповідності частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Разом з тим ОСОБА_2 оскаржив дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виконання постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2а-1112/2011 шляхом подання адміністративного позову, а не заяви в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року (справа №522/10140/17).

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженої ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 р. в адміністративній справі №160/3300/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 вересня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий