Справа № 826/13228/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корпорації «Артеріум» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року у справі за позовом Корпорації «Артеріум» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Корпорація «Артеріум» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 червня 2018 року № , в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 42693,75 коп.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував на безпідставність складання Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № , оскільки, на думку Позивача, воно складене з порушенням норм чинного законодавства України за відсутності вини Позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Корпорація «Артеріум» подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дата оформлення митної декларації не завжди збігається з датою фактичного перетину митного кордону України, оскільки сама митна декларація є документом, що підтверджує права особи на розміщення товарів у заявленому митному режимі і права та обов`язки зазначених у ній осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Таким чином, на думку Позивача, моментом вчинення експортної операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону № 185/94-ВР, є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України.

Відтак, на думку Позивача, відлік граничного 90-денного, 120, 180 - денного строку повернення валютної виручки, після порушення якого здійснюється нарахування пені, необхідно здійснювати саме з дати перетину кордону, а не з моменту оформлення (виписки) митних декларацій, тому висновки контролюючого органу щодо моменту початку перебігу 90, 120, 180-денного строку з дати оформлення (виписки) митної декларації, а не з дати фактичного перетину митного кордону для розрахунку кількості днів прострочення, є помилковим і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того Позивач зазначає, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний розподільчий рахунок. Подальший рух коштів з розподільчого на поточний рахунок юридичної особи свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів. До того ж, Позивач вказує, що іноземна валюта в розмірі 100 відсотків надходжень від іноземних контрагентів, зараховується виключно на розподільчий рахунок резидента.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Офісу великих платників податків ДФС, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач зазначає, що оскільки розподільчі рахунки відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою правління Нацбанку України від 17.06.2004 № 280 та зареєстрованої в Мін`юсті України 26.07.2004 за № 919/9518, виконують суто технічну функцію (облік коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов`язковому продажу), то датою надходження повернених коштів є дата зарахування іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов`язкового продажу іноземної валюти, на поточні рахунки резидента. Аналогічна позиції викладена у листі Національного банку України від 05.12.2012 № 29- 209/12263.

Враховуючи викладене, на думку Відповідача, порушення, зазначені в акті перевірки від 21.05.2018 № 1409/28-10-14-02/33406813, є доведеними, а податкове повідомлення-рішення Офісу від 04.06.2018 за № прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 15 травня 2018 року по 16 травня 2018 року на підставі направлення № 505 від 15 травня 1018 року та наказу від 14.05.2018 року № 866, виданих Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України була проведена позапланова виїзна документальна перевірка Корпорації «Артеріум», ідентифікаційний код 33406813 (далі - Корпорація) з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактами від 12.06.2015 року № ЕХР-175/15, від 28.09.2016 року № ЕХР- 205/16 та від 10.11.2016 року № ЕХР- 210/16.

На підставі акту перевірки від 21.05.2018 року № 1409/28-10-14-02/33406813 Офісом великих платників податків винесено податкове повідомлення-рішення: форми «С» від 04 червня 2018 року № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства (ККБД 21081000) у розмірі 76 828,27 гривень.

З даним податковим повідомленням-рішенням Корпорація «Артеріум» не погодилась у зв`язку з чим звернулась до Державної фіскальної служби зі скаргою, яка була залишена без задоволення рішенням за № 25935/6/99.99.11.01.02.25 від 08.08.2018 року.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 червня 2018 року № , в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 42693,75 коп. протиправним та таким що підлягає скасування, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, оскаржуване податкове повідомлення-рішенням є таким, що прийнято на підставах та в межах повноважень, відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно з частиною третьою статті 1 вказаного Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Таким чином, хоча частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено строки зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках за експортними контрактами, водночас частиною третьою вказаної статті Національному банку України надано право на строк до шести місяців запроваджувати інші строки.

Відповідно до положень пункту 1 постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 20.11.2014 № 724, від 01.12.2014 № 758, від 03.03.2015 № 160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 № 863, від 03.03.2016 № 140, від 07.06.2016 № 342 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що частиною третьою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» прямо передбачено право Національного банку України на строк до шести місяців запроваджувати інші строки зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках за експортними контрактами, ніж ті, що визначені частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідач правомірно керувався положення вказаних постанов Правління Національного банку України, якими встановлено, що він не має перевищувати 90 календарних днів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, резидентом було укладено експортні договори з:

1. нерезидентом - LTD «All Express» від 10.11.2006 № ЕХР-210/16 про експорт медикаментів, на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 719982,40 дол. США, що засвідчено митними деклараціями від 29.11.2016 № 627560 на суму 111025,65 дол. США, від 30.12.2016 № 628228 на суму 241751,6 дол. США та від 14.07.2017 № 624646 на суму 367205,15 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням п. 1 постанов Правління Національного банку України від 14.09.2016 № 386, 13.12.2016 № 410 (із змінами та доповненнями) (далі - Постанови № 386, № 410), граничний строк надходження валютної виручки становив 06.07.2016, 19.11.2016, 29.03.2017, 29.04.2017 та 10.01.2018.

В акті перевірки зазначено, що у зв`язку з неможливістю виконання умов контракту від 10.11.2016 № ЕХР-210/16 Корпорація «Артеріум» 04.04.2018 звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 241751,60 дол. США з нерезидента LTD «All Express».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.04.2017 у справі № 910/5564/17 позовну заяву скаржника прийнято до провадження. Рішенням суду від 11.09.2017, задоволено позов Корпорації «Артеріум».

Крім того в акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 719982,40 дол. США, згідно з платіжних документів від 22.03.2017 на суму 111025,65 дол. США, від 20.09.2017 на суму 241751,73 дол. США, від 04.01.2018 на суму 74380,00 дол. США, від 10.01.2018 на суму 65825,02 дол. США, від 10.01.2018 на суму 123000,00 дол. США та від 16.01.2018 на суму 104000,00 дол. США. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 104000,00 дол. США, кількість днів прострочення - 6 днів.

2. нерезидентом - Акціонерною компанією «Дорі-Дармон» від 28.09.2016 № ЕХР-205/16 про експорт медикаментів, на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 1340271,38 дол. США, що засвідчено МД від 18.10.2016 № 626516 на суму 414617,0 дол. США, № 626517 на суму 267526,70 дол. США, № 626522 на суму 47250,0 дол. США, № 626523 на суму 31500,00 дол. США, від 22.11.2016 № 627360 на суму 184569,28 дол. США, від 30.12.2016 № 628227 на суму 48736,80 дол. США, № 628231 на суму 69048,00 дол. США, № 628233 на суму 69300,00 дол. США, № 628234 на суму 69123,60 дол. США, № 628235 на суму 69300,00 дол. США, № 628237 на суму 69300,00 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням п. 1 Постанов № 386, № 410, граничний строк надходження валютної виручки становив 06.07.2016, 19.11.2016, 15.02.2017, 22.03.2017 та 29.04.2017.

В акті перевірки зазначено, що у зв`язку з неможливістю виконання умов контракту Корпорація «Артеріум» звернулась до Господарського суду м. Києва з позовними заявами про стягнення заборгованості 07.02.2017 у сумі 414617,00 дол. США, 07.02.2017 у сумі 267526,70 дол. США, 07.02.2017 у сумі 47250,00 дол. США, 07.02.2017 у сумі 31500,00 дол. США. 14.03.2017 у сумі 184569,28 дол. США, 04.04.2017 у сумі 48736,80 дол. США, у сумі 69048,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69123,60 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США з нерезидента Акціонерної компанії «Дорі-Дармон».

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 10.02.2017 № 910/1990/17, від 14.04.2017 № 910/1987/17, від 10.02.2017 № 910/1992/17, від 09.02.2017 № 910/1993/17, від 16.03.2017 № 910/4056/17, від 05.04.2017 № 910/5561/17, від 07.04.2017 № 910/5559/17, від 06.04.2017 № 910/5555/17, від 06.04.2017 № 910/5562/17, від 06.04.2017 № 910/5557/17, від 06.04.2017 № 910/5554/17 позовні заяви скаржника прийнято до провадження. Рішеннями Господарського суду м. Києва від 27.02.2017, 16.11.2017. 07.08.2017, 27.11.2017, 30.05.2017, 11.09.2017, 03.10.2017, 21.09.2017, 21.09.2017, 22.06.2017, 04.10.2017 - задоволено позовні вимоги Корпорації.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на суму 31500,00 дол. США, згідно з платіжним документом від 07.06.2017.

Станом на 14.05.2018 (дата закінчення перевірки) по контракту від 28.09.2016 № ЕХР- 205/16 обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 1308771,38 дол. США.

3. нерезидентом - компанією ООО «Завод Медсинтез» від 12.06.2015 № ЕХР-175/15 про експорт лікарського засобу «L-Лизина эсцинат», на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 7070871,00 рос. руб., що засвідчено в МД від 13.08.2015 № 316492 на суму 3500000,00, від 31.08.2017 № 625727 на суму 3570871,00 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням п.1 Постанов Правління національного банку України від 03.06.2015 № 354, 13.12.2016 № 410 (зі змінами та доповненнями) (далі - Постанови № 354, № 410), граничний строк надходження валютної виручки становив 11.11.2015 та 27.02.2018.

В акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на суму 117967,65 дол. США (по курсу Центрального банку Російської Федерації на день здійснення банківського переказу, відповідно до умов контракту) згідно платіжних документів від 16.11.2015 на суму 54128,79 дол. США (по курсу Центрального Банку Російської Федерації на день здійснення банківського переказу, відповідно до умов контракту) згідно платіжних документів від 16.11.2015 на суму 54128,79 дол. США, від 23.11.2015 на суму 223,03 дол. США та від 28.02.2018 на суму 63615,83 дол. CLLIA. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 3485936,09 рос. руб., кількість днів прострочення - 5 днів, по сумі 14603,91 рос. руб. - 12 днів та по сумі 3570871,00 рос. руб. - 1 день.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення від 04.06.2018 № про застосування 76828,27 грн. штрафних санкцій у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами строків повернення валютної виручки або строків поставки товару, передбачених ст.ст.1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що у разі прийняття до розгляду судом. Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 (далі - Інструкція) виручка резидентів (крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється) підлягає зарахуванню на їх рахунки в банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати оформлення МД на продукцію, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг, прав інтелектуальної власності) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

У разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки за експортною операцією, товарів по імпорту виникає порушення законодавчо встановленого строку розрахунків. У цьому випадку банк інформує контролюючі органи про виявлені у звітному місяці факти порушень ненадходження в законодавчо встановлені строки товарів, згідно з п.5.9 розд.5 Інструкції, за формою визначеною додатком 2.

Разом з тим, банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього (пп. 2.3 п. 2 Інструкції).

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України рахунки за № 2603 є розподільчими рахунками суб`єктів господарювання.

Згідно з п. 12 розд. ІІІ Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління НБУ від 10.08.2005 № 281 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.08.2005 за № 950/11230, кошти в іноземній валюті, що надійшли на адресу клієнта-резидента (юридичної особи, фізичної особи, яка здійснює її підприємницьку діяльність без створення юридичної особи), згідно з нормативно-правовими актами Національного банку підлягають попередньому зарахуванню на розподільчий рахунок (крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку).

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-111 переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. При цьому, відповідно до ст. 7 цього Закону, рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, є поточним рахунком).

Кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами згідно з абз.«а» пп. 5.3 п. 5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 № 492, зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільні рахунки.

Оскільки розподільчі рахунки відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою правління Нацбанку України від 17.06.2004 № 280 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за № 919/9518, виконують суто технічну функцію (облік коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов`язковому продажу), то датою надходження повернених коштів є дата зарахування іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов`язкового продажу іноземної валюти, на поточні рахунки резидента. Аналогічна позиції викладена у листі Національного банку України від 05.12.2012 № 29-209/12263.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення, зазначені в акті перевірки від 21.05.2018 № 1409/28-10-14-02/33406813, є доведеними, а податкове повідомлення-рішення Офісу від 04.06.2018 за № прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Корпорації «Артеріум», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корпорації «Артеріум» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко