Справа № 600/1148/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1148/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому позові ОСОБА_1 просить суд:

1) скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії за віком, яке викладено у наступних листах, а саме:

- в електронному листі №818-744/М-02/8-2400/20 від 19.05.2020 сервісного центру Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області;

- в листі №2400-0202-8/13408 від 12.05.2020, яким повідомлено про прийняте 07.05.2020 рішення про відмову у призначенні пенсії;

- в листі №2400-0202-8/15864 від 04.06.2020 сервісного центру Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії;

- в листі №2400-0202-8/16747 від 16.06.2020 сервісного центру Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії;

- в електронному листі 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020 сервісного центру Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу для визначення права на пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи:

- з 29.07.2003 по 01.04.2005 по Державному підприємству "Екосир" період роботи 1 рік 8 місяців 3 дні;

- повні роки роботи на посаді "доярки" та "телятниці" до пільгового стажу із врахуванням додаткового року спеціального стажу за 1977, 1978, 1979, 1981,1982, 1983 роки роботи у колгоспі імені Юрія Федьковича;

- зарахувати до страхового стажу за період 1996-1997 років 1 рік догляду за хворою мамою,1923 р.н., згідно протоколу №9 від 18.07.1996 як поважну причину;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у неї 10.05.2020р. виникло право на призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки, згідно названої норми, до досягнення загального пенсійного віку, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1960 по 31.03.1961. Вказує, що через електронний кабінет зверталась до відповідача із заявами про призначення їй пенсії за віком із додаванням скан-копій необхідних документів, які підтверджують наявність трудового стажу для отримання пенсійних виплат. Однак, вказує, що орган Пенсійного фонду у листах-відповідях неодноразово відмовляв їй у призначенні пенсії за віком, при цьому, відповідачем у листах різний страховий стаж (23 роки 7 місяців 3 дні; 24 роки 4 місяців 24 дні; 25 років 2 місяці 5 днів) обраховувався за один і той самий період без надання позивачем додаткових документів.

Позивач вважає, що з наявного у неї 32-х річного страхового стажу їй протиправно не зараховано навіть 27 років необхідних для отримання пенсійних виплат. У зв`язку із значеним, на думку позивача, рішення пенсійного органу про відмову у призначенні їй пенсії за віком є протиправними і порушують її права.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що страховий стаж за поданими позивачем документами відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" складає: 24 роки 4 місяці 24 дні. Разом з тим, страховий стаж для визначення права на пенсію за віком за наявними документами становить 25 років 2 місяці 5 днів. Зазначає, що згідно довідки Вижницької державної податкової інспекції від 03.06.2020 №2962/10/24- 13-50-08 позивач здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування в IV кварталі 2008 року, у ІІ-ІV кварталах 2009 та 2010 років. Також, відповідач вказує, що при обчисленні страхового стажу враховано, що у відповідності до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (шляхом ділення на 25.4). В такому порядку враховано час роботи позивача в колгоспі у 1980 та 1994 роках. У 1984 році позивач перебувала у декретній відпустці, тому цей рік зараховано як час догляду за дитиною до 3 років на підставі наданого свідоцтва про народження дитини.

Відповідач звертає увагу на те, що згідно записів трудової книжки колгоспника у 1996 - 1997 роках позивач не працювала, оскільки здійснювала догляд за хворою матір`ю. При цьому вказує, що позивачем не надані протоколи засідання правління колгоспу ім.Ю.Федьковича щодо зарахування зазначених років як таких, що не вироблені з поважної причини. У зв`язку з цим, 1996 та 1997 роки на даний час не враховані до стажу для призначення пенсії.

Таким чином, відповідач вважає, що розглядаючи заяви позивача діяв у відповідності до чинного законодавства.

Ухвалою суду від 21.08.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) по досягненні 59-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась через особистий електронний кабінет із заявою до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком за нормами ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) за наявності стажу не менше 27 років (а.с.69).

Листом від 19.05.2020р. орган Пенсійного фонду повідомив позивачу, що їй відмовлено у призначенні пенсії. У листі зазначено, що згідно з наданими документами, її страховий стаж становить 11 років 19 днів. Зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі ім.Ю.Федьковича (з 27.02.1997 - кооператив "Черемош") за 1977-1999 роки. Крім того вказано, що для забезпечення правильності врахування до її страхового стажу періоду навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті у 1989-1994 роках підготовлено запит щодо уточнення форми навчання, враховуючи факт роботи в колгоспі в ці роки (так як до стажу зараховується лише навчання за денною формою). У листі-відповіді зазначено, що у разі надходження додаткових документів не пізніше 3 місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання, рішення за заявою від 02.05.2020р. може бути переглянуто (а.с.27-30).

27.05.2020р. позивач повторно звернулася до відповідача в особистому електронному кабінеті із заявою про призначення пенсії, у відповідь на яку сервісний центр Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області листом №2400-0202-8/15864 від 04.06.2020р. повідомив їй про відмову у призначенні пенсії за віком. Також, у вказаному листі позивачу повідомлено, що її страховий стаж становить 23 роки 7 місяців 3 дні (а.с.21-22, 70 на звороті).

08.06.2020р. позивач у черговий раз в особистому електронному кабінеті звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком (а.с.69 на звороті).

Листом №2400-0202-8/16747 від 16.06.2020р. сервісний центр Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повідомив ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за віком, а також те, що її страховий стаж становить 24 роки 4 місяців 24 дні (а.с.23-24).

Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, розглянувши звернення ОСОБА_1 на вебпортал Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, електронним листом 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020р., повідомило останній наступне. Так, у листі вказано, що перевіркою електронної пенсійної справи встановлено, що позивач 08.06.2020р. вкотре звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», завантаживши до неї скановані копії необхідних документів. За результатами розгляду заяви від 08.06.2020р. та наданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 12.06.2020р. прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що дає право на пенсію за віком (27 років). Також, позивачу повідомлено, що при надходженні додаткових документів у визначений 3-місячний строк право на пенсію переглядається (а.с.31-33).

Крім того, пенсійний орган у листі 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020р. поінформував заявницю, що її страховий стаж для визначення права на пенсію за віком за наявними документами становить 25 років 2 місяці 5 днів. При цьому, у листі також роз`яснив яким чином розраховано страховий стаж ОСОБА_1 . Так, останній повідомлено, що при розрахунку її страхового стажу застосовано норми пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону, згідно з якими до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону зараховуються періоди ведення підприємницької і діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку, з липня 2000 року по 31 грудня 2017 включно (за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)). Так, згідно довідки Вижницької державної податкової інспекції від 03.06.2020 №2962/10/24-13-50-08 ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування в IV кварталі 2008 року, у ІІ-ІV кварталах 2009 та 2010 років. Крім цього, при обчисленні страхового стажу враховано, що у відповідності до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (шляхом ділення на 25,4). В такому порядку враховано час її роботи в колгоспі у 1980 та 1994 роках. У 1984 році ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці, тому цей рік зараховано як час догляду за дитиною до 3 років на підставі наданого свідоцтва про народження дитини. Пенсійний орган у листі звернув увагу на те, що згідно записів трудової книжки колгоспника у 1996-1997 роках позивач не працювала, оскільки здійснювала догляд за хворою матір`ю. Наразі нею не надані протоколи засідання правління колгоспу ім.Ю.Федьковича щодо зарахування зазначених років як таких, що не вироблені з поважної причини. Відповідно, 1996 та 1997 роки на даний час не враховані до стажу для призначення пенсії. Додатково позивача поінформовано, що для забезпечення правильності врахування до її страхового стажу періоду навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті у 1989-1994 роках підготовлено запит щодо уточнення форми навчання, враховуючи факт роботи в колгоспі в ці роки (так як до стажу зараховується лише навчання за денною формою). В разі надходження додаткових документів не пізніше 3-х місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання, прийняте рішення може бути переглянуто (а.с.31-33).

Позивач вважає, що відповідач помилково здійснює розрахунок її страхового стажу, у зв`язку з чим протиправно відмовляє їй у призначенні пенсії за віком. З цих підстав, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-V.

У відповідності до абзаців 1 та 2 ч.1 ст.26 Закону №1058-V особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За змістом абз.3 ч.1 ст.26 Закону №1058-V до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , набувши необхідного віку (59 років 6 місяців) 02.05.2020р. звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою, у якій просила призначити їй пенсію за віком на підставі ст.26 Закону №1058-V. При цьому, вважаючи, що має необхідний в даному випадку страховий стаж, який становить 27 років.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-V страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем на підставі поданих позивачем документів розраховувався страховий стаж останньої, при цьому, у листах-відповідях зверталась увага на необхідності подання додаткових документів для обчислення такого стажу. У зв`язку з тим, що позивач при повторних зверненнях надавала додаткові документи, відповідачем в чергові рази такий стаж перераховувався. У зв`язку з цим, суд вважає за доцільне для дослідження та надання оцінки правильності обчислення відповідачем такого стажу взяти за основу останню відповідь, надану позивачу електронним листом 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020р.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на необґрунтованість посилань позивача на неоднакове розрахування її страхового стажу територіальним органом Пенсійного фонду, оскільки, матеріали справи свідчать, що такий стаж обчислювався по-різному в сторону збільшення та як зазначалось вище у зв`язку із наданням заявницею додаткових документів.

Так, як вбачається із згаданої відповіді від 30.06.2020р., пенсійним органом визначено, що страховий стаж для визначення права на пенсію за віком за наявними документами становить 25 років 2 місяці 5 днів, з яких:

з 03.08.1977 по 31.12.1979 - робота в колгоспі - 2роки 4 місяці 29 дні;

з 01.01.1980 по 31.12.1980 - робота в колгоспі - 0роки 3 місяці 3 дні;

з 01.01.1981 по 31.12.1983 - робота в колгоспі - 3 роки 0 місця 0 дні;

з 01.01.1984 по 31.12.1984 - догляд за дитиною до 3 р. - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1985 по 31.12.1993 - робота в колгоспі - 9 років 0 місяців 0днів;

з 01.01.1994 по 31.12.1994 - робота в колгоспі - 0 років 10 місяців 3 дні;

з 01.01.1995 по 31.12.1995 - робота в колгоспі - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1998 по 31.07.1999 - робота в колгоспі - 1 рік 7 місяців 0днів;

з 01.08.1999 по 01.08.1999 - 0 років 0 місяців 1 день;

з 01.12.1999 по 01.12.1999 - 0 років 0 місяців 1 день;

з 01.01.2002 по 31.03.2002- 0 років 3 місяці 0 днів;

з 01.02.2003 по 28.07.2003 - 0 років 5 місяців 28 днів;

з 29.07.2003 по 31.12.2003 - 0 років 5 місяців 3 днів;

з 01.01.2004 по 30.04.2004 - 0років 4 місяці 0 дні;

з 01.07.2004 по 31.07.2004 - 0років 0 місяців 21 дні;

з 01.08.2005 по 30.11.2007 - 1 рік 3 місяці 11 днів;

з 01.01.2008 по 31.05.2008 - 0 років 4 місяці 27 дні;

з 01.10.2008 по 31.12.2008 - ФОП (спрощена система) - 0 років 3 місяці 0 днів;

з 01.04.2009 по 31.12.2009 - ФОП (спрощена система) - 0 років 9 місяців 0 днів;

з 01.04.2010 по 30.06.2010 - ФОП (спрощена система) - 0 років 3 місяці 0 днів;

з 01.07.2010 по 31.12.2010 - 0 років 6 місяців 0 днів;

з 09.11.2012 по 03.11.2013 - безробіття - 0 років 11 місяці 25 днів;

з 18.12.2019 по 09.01.2020 - 0 років 1 місяці 3 дні.

Позивач не погоджується з тим, що в наведеному розрахунку не рахується стаж її роботи у період з 29.07.2003 по 01.04.2005, коли вона працювала в ДП "Екосир" (1 рік 8 місяців 3 дні).

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача в цій частині, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що вказаний період не зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з несплатою підприємством страхових внесків.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, фактично внаслідок невиконання ДП «Екосир» обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному господарстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

В даному випадку, несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом, а пенсійні органи не вжили дієвих заходів для забезпечення гарантованого державою права на пенсію.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а(2а/208/245/16)), від 24 травня 2018 року (справа № 490/12392/16-а), від 20 березня 2019р. (справа №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

Отже, аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти висновку, що неперерахування ДП "Екосир" за позивача страхових внесків не є підставою для не врахування спірного періоду роботи до загального страхового стажу, що дає право на пенсію, оскільки відповідно до статті 62 Закону України №1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка працівника.

Так, згідно наявних у трудовій книжці записів, позивач з 29.07.2003р. по 04.01.2005р. працювала заготівельником молока у ДП "Екосир", у зв`язку з чим, суд вважає, що відповідачем безпідставно не враховано в повній мірі указаний період до страхового стажу позивача. Відтак, позов в цій частині суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також, позивач не погоджується з тим, що їй до пільгового стажу роботи зараховано не повні 1977, 1978, 1979, 1981, 1982, 1983 роки та не враховано, що такий стаж є спеціальним - пільговим. У зв`язку з цим вказує, що у Класифікаторі професій (ДК 003-95), затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 № 257 і який діяв до 26.12.2005, зазначено під Кодом КП 6121, Кодом ОКПДТР 11895 посада «Дояр», посада «Телятниця» чи «Телятник» відсутні взагалі. Отже, на її думку, записана у її трудовій книжці посада "телятниця" за своє суттю і є "дояркою", відтак, пільговий стаж роботи на посаді доярки у колгоспі відповідно до п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становив 11 років 6 місяців та 14 днів , а не 6 років 8 місяців та 16 днів.

З приводу даної обставини, суд зазначає наступне.

У період роботи позивача з 03.08.1977 по 31.07.1999 обчислення страхового стажу здійснювалось на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно статті 3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно норми статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно відомостей трудової книжки, а також довідки від 19.06.2017р., позивач з 03.08.1977 по 31.07.1999 працювала в колгоспі ім.Ю.Федьковича (з 27.02.1997р. перейменованого в кооператив «Черемош») (а.с.17, 35-37, 44).

В матеріалах справи містяться відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві (а.с.18).

Суд, дослідивши вказані вище документи, встановив, що відповідачем на підставі статті 56 Закону №1788-ХІІ обчислено страховий стаж позивача, при цьому, 1980 рік, 1994 рік, 1996 та 1997 рік обчислено за фактичною тривалістю, оскільки позивачем не виконувався без поважних причин встановлений мінімум трудової участі (встановлена мінімальна кількість трудоднів).

Разом з тим, 1884 рік - зараховано повністю як період, в який позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

В свою чергу, в період з 1996 року по 1997 рік позивач не працювала у колгоспі (не виконувала жодних установлених нормативів) у зв`язку з тим, що їй рішенням засідання колгоспу ім.Ю.Федьковича надано 1 рік на догляд за хворою мамою згідно довідки з комісії (а.с.20).

Таким чином, суд вважає, що періоди 1980 рік та 1994 рік позивачем обчислено вірно, натомість 1 рік догляду за хворою мамою безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача (а.с.20).

Водночас, міркування позивача стосовно пільгового обчислення періоду роботи телятницею, суд зазначає, що згідно поданих заяви та документів, позивач не просила призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах. Суд звертає увагу, що позивач вважає, що має право на пенсію за віком на підставі положень ст.26 Закону №1058-IV, тоді як призначення пенсії на пільгових умовах, розрахунок пільгового стажу та його підтвердження, відбувається, зокрема, на підставі приписів ст.114 Закону №1058-IV.

Таким чином, у відповідності до наведених вище висновків, суд вважає, що позов в частині скасування рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії за віком підлягає задоволенню в частині не зарахування до страхового стажу періоду догляду за хворою мамою з 1996 по 1997 рік, що становить 1 рік та період роботи позивача у ДП "Екосир" з 29.07.2003р. по 04.01.2005р. Водночас, враховуючи те, що позивач не відразу надала всі необхідні документи, підстав для скасування такої відмови з підстав, викладених у листі №818-744/М-02/8-2400/20 від 19.05.2020, у листі №2400-0202-8/13408 від 12.05.2020, у листі №2400-0202-8/15864 від 04.06.2020 немає.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вказавши у позовній заяві про скасування рішення відповідача, позивач не просив визнати його протиправним. Відтак, суд вважає, що наявні підстави для виходу за межі позовних вимог в цій частині та визнання протиправним та скасування відмови органу Пенсійного фонду, викладеної у листах №2400-0202-8/16747 від 16.06.2020 та 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020.

Разом з тим, визначаючись щодо способу відновлення порушеного права позивача, керуючись ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для визначення права на пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи: з 29.07.2003 по 01.04.2005 по Державному підприємству "Екосир" період роботи 1 рік 8 місяців 3 дні; з 1996 по 1997р. - 1 рік догляду за хворою мамою,1923 р.н., згідно протоколу №9 від 18.07.1996.

Натомість, вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити таку пенсію, на думку суду, є втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу, у зв`язку з чим, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2020р.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність відмови у призначенні пенсії в частині не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи: з 29.07.2003 по 01.04.2005 по Державному підприємству "Екосир" (1 рік 8 місяців 3 дні); з 1996 по 1997р. - 1 рік догляду за хворою мамою, згідно протоколу №9 від 18.07.1996. Натомість в іншій частині суд дійшов висновку, що страховий стаж обчислено відповідачем у відповідності до чинного законодавства. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 420,40грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком в частині не зарахування до її страхового стажу: з 29.07.2003 по 01.04.2005 по Державному підприємству "Екосир" період роботи 1 рік 8 місяців 3 дні; з 1996 по 1997 - 1 рік догляду за хворою мамою, згідно протоколу №9 від 18.07.1996, яке викладено у наступних листах, а саме: в листі №2400-0202-8/16747 від 16.06.2020 сервісного центру Вижницького відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії; в електронному листі 1178-1054/М-02/8-2400/20 від 30.06.2020 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу для визначення права на пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи:

- з 29.07.2003р. по 01.04.2005р. по Державному підприємству "Екосир" період роботи 1 рік 8 місяців 3 дні;

- за період з 1996р. по 1997р. - 1 рік догляду за хворою мамою, 1923р.н., згідно протоколу №9 від 18.07.1996.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2020р. про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.05.2020р.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в сумі 420,40грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл.Центральна, 3, м.Чернівці, 58002; )

Суддя В.О. Кушнір