Справа № 160/11796/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
- визнати протиправним та скасувати Наказ Фонду державного майна України від 15.07.2020 року № 1194 та внести відповідні відомості до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності.
Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржуваний наказ № 1194 від 15.07.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить:
- застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Фонду державного майна України від 15.07.2020 року № 1194, в частині п. 1 та п. 2 Наказу, при цьому зобов`язавши Фонд державного майна України внести відповідні зміни до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, якими поновити, позбавлене (анульоване) оскаржуваним Наказом свідоцтво оцінювача МФ № 123, видане 24.06.2017 року на ім`я ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є суб`єктом оціночної діяльності на підставі кваліфікаційного свідоцтва МФ №123 від 24.06.2017 року.
Отримавши лист, у зв`язку із перебуванням на лікарняному, заявником 22.06.2020 року направлено звернення на адресу Фонду державного майна України, у якому заявник просив відкласти засідання Екзаменаційної комісії на іншу дату, долучивши при цьому копію лікарняного листа серія АДЮ №585300.
Відповідно до тексту наказу Фонду державного майна України від 15.07.2020 року № 1194, ОСОБА_1 позбавлено (анульовано) свідоцтва оцінювача МФ №123, виданого 24.06.2017 року Фондом державного майна України та ТОВ «Формула вартості» за спеціальністю 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них», з дати видання цього наказу.
Ознайомившись із текстом наказу та наданих Фондом державного майна України листів, заявник вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому, ним подано позовну заяву про визнання Наказу протиправним та його скасування.
Отже, на думку заявника очевидними є ознаки протиправності оскаржуваного Наказу, та порушення прав, свобод або інтересів заявника таким Наказом, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, виникла необхідність звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення дії п.п. 1, 2 оскаржуваного Наказу.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
З урахуванням викладеного, на цій стадії, до початку розгляду справи по суті, у суду відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність наказу суб`єкта владних повноважень та порушення ним прав або інтересів заявника, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський