Справа № 140/6656/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/6656/20 пров. № А/857/10054/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року, ухвалене суддею Сорокою Ю.Ю. у м. Луцьку в порядку письмового провадження у справі № 140/6656/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61906608 від 23 квітня 2020 року винесену приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною.

У обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає те, що 23 квітня 2020 року приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 61906608 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» коштів в сумі 7870,00 грн.

Позивачка вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем з порушенням правил територіальної підвідомчості визначених частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою приватний виконавець приймає виконавчі документи, зокрема, за місцем проживання боржника та додає, що зареєстрованим місцем проживання боржника є: АДРЕСА_1 . Натомість, територією діяльності приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є місто Київ.

Позивачка зробила висновок про те, що відповідач протиправно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором. На думку позивачки, належним способом захисту порушеного права є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 23 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61906608.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи.

Відповідач зазначив, що у виконавчому написі нотаріуса, як адреса проживання позивачки, зазначена: АДРЕСА_2 . У заяві про примусове виконання рішення стягувач просив відкрити виконавче провадження за адресою проживання позивачки.

Відповідач в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що приватний виконавець, згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження», до відкриття провадження позбавлений права вчиняти виконавчі дії, в тому числі встановлювати дійсну адресу знаходження чи перебування боржника, ніж та, яка зазначена у виконавчому документі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив те, що 17.04.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області виніс виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі під номером 9366, про стягнення з ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Якова Самарського, будинок 12, літера А, коштів в сумі 7870,00 грн.

23 квітня 2020 року приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна отримала заяву стягувача, товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, у якій адресу проживання боржника стягувач вказав: АДРЕСА_4 .

23 квітня 2020 року приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 61906608, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області виніс № 9366 від 17 квітня 2020 року.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, з порушенням правил, які визначають територіальну підвідомчість приватного виконавця щодо виконання виконавчого документа, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1404 визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У частині 3 статті 26 Закону № 1404 зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1404 передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Крім того, в відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VII (далі Закон № 1403) приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже стягувач вправі обирати місце виконання виконавчого документа між місцем проживання та перебування боржника, якщо у виконавчому документі містяться про це відомості.

Апеляційний суд встановив, що виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є місто Київ.

У виконавчому написі нотаріуса № 9366 від 17 квітня 2020 року вказано адресу зареєстрованого місяця проживання позивачки: АДРЕСА_3 та місце проживання: АДРЕСА_4 .

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та норми матеріального права, апеляційний суд вважає, що приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна не порушила правила територіальної підвідомчості щодо виконання виконавчого документа, визначені Законом № 1404 та Законом № 1403, оскільки у виконавчому документі вказана адреса місця проживання позивачки: АДРЕСА_4 і стягувач у заяві просив відкрити виконавче провадження та проводити виконавчі дії саме за цією адресою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не дають приватному виконавцю до відкриття виконавчого провадження можливість вчиняти виконавчі дії, зокрема перевіряти фактичне місце проживання боржника. Приватний виконавець має оперувати лише тією інформацією, яка зазначена у виконавчому документі.

Таким чином, державний виконавець, при винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, діяла в межах норм Закону України «Про виконавче провадження».

За цих обставин, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст..ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року в справі № 140/6656/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 29.09.2020 року