Справа № 323/1742/20
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/1742/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Бистрова Дениса Анатолійовича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
16.07.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (поданий 13.07.2020 року) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2776275 від 03.07.2020 року (надалі - Постанова) про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саму справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема, позивач вказував, що оскаржувана постанова мотивована тим, що 03.07.2020 року о 22 год. 55 хв. в м. Бердянськ по вул. Мелітопольське шосе, 1, керуючи транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач перевозив вантаж вагою 44500 кг при дозволеній масі 40000 кг, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме примусив інших учасників змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджено фактичними даними. Однак зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності і не підтверджуються жодними доказами. Так, 03.07.2020 року позивач дійсно на автомобілі МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом GEN TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював перевезення пшениці з с. Зеленівка Приморського району Запорізької області до Бердянського морського торговельного порту. При цьому при завантаженні транспортного засобу перед поїздкою його маса становила 40,8 т, а при розвантаженні в пункті призначення 40,32 тони, тобто з перевищенням норми в межах дозволеної похибки на рівні 2-х процентів. Однак поліцейський УПП в Запорізькій області Безсмертний В.В., який виніс оскаржувану постанову, наведені вище обставини проігнорував та без зазначення яких-небудь доказів на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР виніс постанову за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому постанова не містить жодних посилань на докази, на підставі яких поліцейський Безсмертний В.В. прийшов до висновку про перевищення дозволеної ваги транспортного засобу.

З урахуванням додаткових пояснень до позову, поданих 26.08.2020 року, позивач вказує на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, на думку позивача, у стислому викладенні, з таких підстав:

1)перевищення вагово-габаритних обмежень було встановлено відповідачем за відсутності методики вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, які перевозять сипучі вантажі, що мають властивість під час руху змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу;

2)відсутні докази проведення габаритно-вагового контролю службовою особою Укртрансбезпеки;

3)оскаржувана постанова винесена за відсутності передбачених законодавством документів на підтвердження належності транспортного засобу до великовагових, на підтвердження перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів;

4)оскаржувана постанова, як і вся справа про адміністративне правопорушення, не містить жодного доказу на підтвердження викладеного у постанові факту; в порушення вимог КУпАП транспортний засіб, яким позивач рухався нібито з порушенням вимог габаритно-вагового контролю, працівниками поліції тимчасово затриманий не був, та продовжив рух після складання постанови.

Ухвалою від 20.07.2020 року було відкрито провадження у справі.

30.07.2020 року від ГУНП в Запорізькій області надійшов відзив на позов, в якому містились заперечення проти нього з посиланням на те, що належним відповідачем за позовом має бути поліцейський УПП в Запорізькій області, 1- го батальону 3-ї роти, капрал поліції Безсмертний В.В., як службова особа, яка безпосередньо винесла оскаржувану постанову.

Ухвалою від 30.07.2020 року адміністративний позов був залишений без руху через несплату судового збору.

11.08.2020 року, після усунення недоліків, судове провадження було продовжено, а її розгляд призначений на 26.08.2020 року.

В судовому засіданні 26.08.2020 року представник позивача, адвокат Бистров Д.А., заявив про бажання замінити ГУНП в Запорізькій області на іншого відповідача УПП в Запорізькій області.

02.09.2020 року відповідне клопотання було подане.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року клопотання представника позивача було задоволено, ГУНП в Запорізькій області було замінено на іншого відповідача УПП в Запорізькій області, а розгляд справи розпочатий спочатку та призначений на 14.09.2020 року.

В судове засідання 14.09.2020 року сторони не з`явились. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу, яке було задоволено. Розгляд справи був відкладений на 25.09.2020 року.

25.09.2020 року учасники справи в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залучення співвідповідачем у справі Департаменту патрульної поліції Національної поліції, яке ухвалою від 25.09.2020 року було залишено без задоволення.

Письмового відзиву на позов від відповідача не надійшло.

Виходячи з того, що всі учасники справи повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи чи повідомлень про неявку з поважних причин, а наданих ними матеріалів достатньо для розгляду справи, в силу вимог ч. 3 ст. 205 КАС України підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

Фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2776275 від 03.07.2020 року, винесеною поліцейським УПП в Запорізькій області Безсмертним В.В., позивач був визнаний винуватим у тому, що 03.07.2020 року о 22 год. 55 хв. в м. Бердянськ по вул. Мелітопольське шосе, 1, керуючи транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач перевозив вантаж вагою 44500 кг при дозволеній масі 40000 кг, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме примусив інших учасників змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджено фактичними даними. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом з наданих стороною позивача доказів, 03.07.2020 року позивач дійсно на автомобілі МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом GEN TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював перевезення пшениці з с. Зеленівка Приморського району Запорізької області до Бердянського морського торговельного порту. При цьому при завантаженні транспортного засобу перед поїздкою його маса становила 40,8 т, а при розвантаженні в пункті призначення 40,32 тони, тобто з перевищенням норми в межах дозволеної похибки на рівні 2-х процентів. При цьому в місці розвантажування вимріювання ваги транспортного засобу здійснювалось вагами автомобільними тензометричними «Єрмак» ВА-60-2-20 (заводський номер 295) та вагами тензометричними 60ВА-1-2ПМ-18 (заводський номер 290), які пройшли відповідно повірку.
Ці обставини підтверджуються товарно-транспортною накладною № 1 від 03.07.2020 р., листом ПП «Бізон-ТЕХ 2006» від 30.07.2020 року № 507, Свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №№ 4-8411-19 та 4-8411-19, чинними до 24.07.2020 року.
Таким чином, позивачем доведено, що зважування маси вантажу здійснювалося за допомогою належним чином повіреного засобу вимірювальної техніки. При цьому транспортний засіб був завантажений з перевищенням норми в межах дозволеної похибки на рівні 2-х процентів.

Судом також встановлено, що позивач здійснював перевезення пшениці насипом, тобто перевозив сипучий (подільний) вантаж, який не є сталим під час руху транспортного засобу, а тому може змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу під час руху та (або) гальмування.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспєкцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспєкцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 1 і ,5 т). здвоєні осі -16т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т. строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспєкцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879), вимірювання (зважування) це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від і 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до пункту 9 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 відсотки та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, і визначених виробником.
При цьому методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку № 879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, - не затверджено.
За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростоване, - єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08.
Водночас вказана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.
Згідно пунктів 3, 15 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку Дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Відповідно до пунктів 16,18,19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точніш контроль, на пересувних документальний, точний контроль.
За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважувань вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважень, видавати такі сертифікати.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому руді транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.
Відповідно до підпунктів 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції піл час здійснення габаритно-вагового контролю видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд А формулою розрахунку відповідно до п. 30, 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про ге працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі облік великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.
Таким чином, на підставі аналізу наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що єдиним доказом перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів є акт про таке перевищення, складений посадовою Укртрансбезпеки на підставі вимірювання, проведеного на повіреному метрологічному обладнанні та з використанням методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Однак такий доказ в матеріалах справи відсутній.
Крім того, суд бере до уваги, що навіть у разі перевезення вантажу з перевищенням вимог законодавства щодо ваги або габаритів без відповідного дозволу відповідне порушення тягне відповідальність за ст. 132-1 КУпАП, тоді як оскаржувана постанова складена ч. 1 ст. 122 КУпАП без жодного обґрунтування доказами того, що позивачем була створена аварійна обстановка.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови , а також не спростував доводів позивача щодо особливостей дотримання вимог гарабитно-вагового контролю у випадку перевезення сипучих вантажів.
Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд зауважує, що суб`єктами владних повноважень, на яких покладена функція розгляду справ про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках, є відповідні органи Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (п. 5 ст. 213, ст. 222 КУпАП).

Відтак, оскільки поліцейський Безсмертний В.В. в оскаржуваній Постанові зазначив, що діє як службова особа УПП в Запорізькій області, саме цей орган Національної поліції, від імені якого діяв поліцейський, є належним відповідачем за вимогами позивача. У звязку з цим судом були відхилені доводи відповідача про необхідність залучення співвідповідачем Департаменту патрульної поліції Національної поліції, а також не були взяті до уваги додані до клопотання документи.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Бистрова Дениса Анатолійовича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2776275 від 03.07.2020 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області, 1-го батальйону, 3-ї роти, капралом поліції Безсмертним Віталієм Валерійовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв