Справа № 240/7123/20
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/7123/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави із позовом, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 28.07.2018 по 19.03.2020 у розмірі 251 428 грн 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем у встановленому законом порядку не було відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у загальному розмірі 251 428,60 грн, а тому вказані кошти підлягають примусовому стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

Вказана ухвала направлялась відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), однак поштові відправлення 30 червня 2020 року повернулись на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 4 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Згідно з ч. 11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Також, у відповідності до ч.1 ст. 130 КАС України на офіційному веб-порталі судової влади України (за адресою: https://adm.zt.court.gov.ua/sud0670/1/981545/) розміщено довідку (оголошення) від 17.08.2020 про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в адміністративній справі №240/7123/20.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Відзив від відповідача на адресу суду в строки, передбачені статтею 162 КАС України, не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України: у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до наказів від 26.05.2020 №01-46В, від 26.06.2020 №01-58-в та від 05.08.2020 №01-72В головуючий суддя Шуляк Л.А. в період з 01.06.2020 по 15.06.2020, у період з 14.07.2020 по 31.07.2020 та в період з 17.08.2020 по 01.09.2020 перебувала у щорічній оплачуваній відпустці.

Також, відповідно до наказу від 15.09.2020 №02-82В головуючий суддя Шуляк Л.А. у період з 21.09.2020 по 25.09.2020 перебувала на навчанні.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 30.07.2018 №162 по стройовій частині ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу академії та на всі види забезпечення, та з 28.07.2018 призначено курсантом та укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії на період навчання (а.с.25).

ОСОБА_1 18.03.2020 подав рапорт про відрахування його з навчального закладу у зв`язку з небажанням продовжувати навчання за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (а.с.26).

На підставі вказаного рапорту відповідача та наказу начальника Академії від 20.02.2020 №163 видано наказ від 19.03.2020 №60 відповідно до якого з ОСОБА_1 достроково припинено (розірвано) контракт про навчання курсантів, відраховано з навчального закладу та виключено зі списків складу курсантів за наявності підстав передбачених підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з 19.03.2020 (а.с. 24).

Національною академією Національної гвардії України здійснено розрахунок фактичних видатків державного бюджету, пов`язаного з утриманням ОСОБА_1 за весь час проходження ним навчання, з дня його зарахування у вищий навчальний військовий заклад (28.07.2018) по день його виключення зі списків особового складу вказаного навчального закладу (19.03.2020), які складають: витрати на грошове забезпечення - 239 410,61 грн; витрати на предмети, матеріали, обладнання та інвентар - 11 714,50 грн; витрати на медикаменти та перев`язувальні матеріали - 64,65 грн; витрати на продукти харчування - 238,84 грн.

Загальна сума витрат на утримання відповідача склала 251 428,60 грн (а.с.32).

У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до норм статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" - організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", види військової служби: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено під час розгляду справи підставою для розірвання контракту з ОСОБА_1 став рапорт, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання за наявності підстав передбачених підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", що зумовило розірвання контракту з відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача наявний обов`язок відшкодувати позивачу витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі системи Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Пунктом 3 Порядку №964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, серед іншого з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням.

Пунктами 3-4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 6 Порядку №964, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Відповідно до п. 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України курсант солдат ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (а.с.23).

Як було встановлено судом, утримання відповідача у Національній академії Національної гвардії України здійснювалось шляхом здійснення грошового, медичного та продовольчого забезпечення.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки - розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

У ході розгляду справи судом встановлено та підтверджується розрахунком фактичних видатків державного бюджету (а.с.27), довідкою розрахунком на утримання вартості речового майна солдата ОСОБА_1 №23 від 20.03.2020 (а.с.28), розрахунком фактичних видатків державного бюджету по КЕКВ-2230 "Продукти харчування" (а.с.29), списком медикаментів витрачених у медичному пункті для медичного забезпечення курсанта ОСОБА_1 від 19.03.2020 (а.с.31), зведеним розрахунком (а.с.32), що загальна сума витрат на утримання відповідача за період з 28.07.2018 по 19.03.2020 становить 251 428,60 грн.

Суд наголошує, що курсанти, які навчаються в Національній академії Національної гвардії України перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено, а відповідачем в порушення вимог статті 77 КАС України не спростовано наявність правових підстав для примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості із відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у вищих навчальних закладах у розмірі 251 428,60 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, судові витрати позивача - суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору відшкодуванню або примусовому стягненню із відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь Національної академії Національної гвардії України (реквізити для сплати: , р/р иА1015295, МФО 820172, ДКСУ в м. Києві) відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 28.07.2018 по 19.03.2020 у розмірі 251 428 (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста двадцять вісім) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 28 вересня 2020 року.

Суддя Л.А.Шуляк