Справа № 200/10717/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року справа №200/10717/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гаврищук Т. Г., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 р. у справі № 200/10717/19-а (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги, зобов`язання виключити суму боргу з інтегрованої картки платника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просила: скасувати вимогу від 14.06.2019 №Ф-145672-45 щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язання виключити суму боргу з інтегрованої картки платника.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: скасував вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 14.06.2019 №Ф-145672-45 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 4590,30 грн.; стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість позивача, станом на 31 травня 2019 року, на підставі чого відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), згідно вимог чинного законодавства. Необхідною умовою для застосування положень ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому, єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосування, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивачем самостійно та добровільно задекларовано до сплати відповідні суми єдиного внеску.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року замінено в адміністративній справі № 200/10717/19-а відповідача - Головне управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області).

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична-особа підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування, при цьому, з 12.07.2013 є пенсіонером за віком.

22.05.2019 позивачем подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, із самостійно визначеною сумою єдиного внеску.

14 червня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області станом на 31 травня 2019 року сформовано вимогу № Ф-145672-45 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 4590,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що в силу діючого законодавства позивач звільнений від сплати єдиного соціального внеску.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині виключення суми боргу з інтегрованої картки платника, суд виходив з того, що лише після настання зазначених обставин і не вчинення відповідачем дій щодо коригування даних інтегрованої картки платника, а також його відмови від вчинення таких дій, буде вказувати на наявність порушення прав платника.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI, Законом № 1669 та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, зокрема, частиною 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (абз. 1 ч. 4).

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (абз. 2 ч. 4).

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 3 ч. 4).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абз. 4 ч.4).

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абз. 9 ч.4).

За частиною 5 ст. 25 Закону № 2464, вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до спірної вимоги та витягу з інтегрованої картки платника податків, позивач станом на 31.05.2019 має заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Разом з цим, частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI (у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, що набрав чинності з 01.01.2018 та діяла на момент спірних правовідносин) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 (далі - Інструкція № 449), особи, зазначені в підпунктах 3, 6 пункту 1 цього розділу, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Системний аналіз наведених норм Закону N 2464-VI та Інструкції № 449, свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, за наявності двох обов`язкових умов: 1 - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Суд зазначає, що вказаними нормами встановлено пільги для всіх суб`єктів, які набули право на призначення пенсії за віком, обмежень щодо виду пенсії та за яким законом повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску, нормою не визначено.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 р. у справі №814/779/17.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції на час призначення позивачу пенсії за віком), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

При цьому, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення недоїмки), Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , позивач з 12.07.2013 є пенсіонером за віком, що не є спірними обставинами у справі

Враховуючи набуття позивачем права на призначення пенсії за віком, а саме отримання з 12.07.2013 статусу пенсіонера за віком та досягнення пенсійного встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач з цього часу звільнена від сплати єдиного соціального внеску та могла бути платником внеску за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Матеріали справи не містять договору про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач була звільнена від сплати єдиного соціального внеску, відповідачем безпідставно відображено його нарахування в ІКП позивача за спірний період та включено її до складу вимоги.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що подавши звіти з визначенням суми єдиного внеску, позивач самостійно визначив грошове зобов`язання, що підлягає сплаті, оскільки вимогами діючого законодавства не встановлено право позивача, як пенсіонера, на звільнення від сплати єдиного внеску в залежність від подання чи не подання ним звітності. За вимогами законодавства саме відповідач здійснює обчислення єдиного внеску, правильності його нарахування та сплати. Крім того, обов`язок подачі та обрахунку позивачем сум єдиного внеску передбачений законодавством.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2019 №Ф-145672-45, є протиправною.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 р. у справі № 200/10717/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 р. у справі № 200/10717/19-а -- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова