Справа № 520/5107/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 520/5107/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача Нелюби Сергія Анатолійовича на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 28.05.20 року по справі №520/5107/2020

за позовом ОСОБА_1

до Орільської селищної ради

про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернуся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Орільської селищної ради, в якій просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність Орільської селищної ради щодо ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації №4 ОСОБА_1 від 03.04.2020 року;

- зобов`язати Орільську селищну раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації №4 від 03.04.2020 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Орільської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати.

07.05.2020 року до Харківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про відмову від позову, зі змісту якої вбачається, що відповідачем після відкриття провадження по справі задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та надано відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації №4 від 03.04.2020 року. Крім того, представник позивача просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Орільської селищної ради на користь позивача судові витрати у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року заяву представника позивача про закриття провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Орільської селищної ради (64640, Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Орілька, вул. Перемоги, 58, ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Орільської селищної ради (64640, Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Орілька, вул. Перемоги, 58, ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнуто з Орільської селищної ради (64640, Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Орілька, вул. Перемоги, 58, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн. 00 коп..

В іншій частині - відмовлено.

Представник позивача Нелюба Сергій Анатолійович, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 в частині відмови у задоволенні заяви про відмову від позову в частині стягнення судових витрат та прийняти в цій частині нову постанову, якою вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права. Так, зазначає, що у звязку з тим, що відповідачем було усунуто порушення прав позивача вже після звернення до суду, а позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, позивач в силу приписів статті 140 КАС України має право на відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача таких витрат. Вказує, що 16.04.2020 між позивачем та АБ «Сергія Нелюби» було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір). Відповідно до калькуляції-рахунку №1 від 05.05.2020, яка в силу пп.2.2.2, 3.1 Договору є невід`ємною частиною Договору від 16.04.2020, загальна вартість наданої професійної правничої допомоги у суді першої інстанції у вказаній справі складає 7 000 (сім тисячі) гривень. Відповідно до додаткового договору від 06.05.2020 до Договору від 16.04.2020 позивач та його представник погодили зазначений розмір гонорару представника позивача. Вказує, що за домовленістю сторін підтвердження сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується копією відповідної банківської квитанції, а на підтвердження зарахування вказаних грошових коштів на рахунок АБ «Сергія Нелюби» - копією меморіального ордера. Зазначає, що позивач надав суду першої інстанції всі належні та допустимі докази понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що суд першої інстанції як причину зменшення розміру судових витрат фактично вказує на участь позивача та його представника у інших, на думку суду першої інстанції, аналогічних справах, інші аналогічні, на думку суду першої інстанції, справи суд першої інстанції досліджував за допомогою ЄДРСР та програми Діловодство спеціалізованого суду (жодна із сторін на вказані справи не посилалася), однак у цьому контексті скаржник вважає за необхідне, послатися на постанову Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №820/4281/17, у якій Верховний Суд вирішив схожу право проблему та зробив правовий висновок. Крім того, зазначає, що не може погодитися із висновком суду першої інстанції, що позивач не надав доказів того, що правнича допомога надавалася саме у справі №520/5107/2020. Так, вказує, що з матеріалів справи вбачається, що всі види правничої допомоги надавались позивачу його представником відповідно до Договору від 16.04.2020, який укладено для надання позивачу правової допомоги у справі щодо розгляду запиту на отримання публічної інформації №4 від 03.04.2020, саме розгляд вказаного запиту позивача є предметом спору у вказаній справі. Окрім того, зазначає, що докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат місять посилання саме на справу №520/5107/2020, отже всі види правової допомоги, надані позивачу його представником, пов`язані виключно зі справою №520/5107/2020. Посилається на практику Верховного Суду, в яких досліджувалося питання витрат на професійну правничу допомогу, зокрема щодо питання розумності та співрозмірності вказаних вище судових витрат із предметом спору. Крім того, посилається на правову позицію Верховного Суду, яка була викладена в додатковій постанові від 04.09.2020 у справі №820/4281/17, відповідно до якої за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат (витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Також посилається на європейські стандарти, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № Я (81) 7,

22.09.2020 на електронну адресу суду апеляційної інстанції без електронного цифрового підпису заяви Орільської селищної ради про перенесення судового засідання на інший, визначений судом день та час у зв`язку з оголошеним в країні карантином та відсутністю можливості у представника прибути у судове засідання призначене на 22 вересня 2020 року на 14.00.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020р. в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач належних доказів в обґрунтування заявленого клопотання до суду не надає.

При цьому, клопотання від імені Орільської селищної ради надійшло на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду, проте, вказаний файл не підписаний електронним цифровим підписом, що підтверджується актом про відсутність ЕЦП.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів дія карантину була продовжена шляхом введення з 21 травня 2020 року адаптивного карантину, зокрема, у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, серед іншого, дозволяється: з 22 травня: регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; з 25 травня: - перевезення пасажирів метрополітенами за умови забезпечення перевізником контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 15 червня 2020 року на території України запроваджено адаптивний карантин.

Робота державних органів та виконання їх функцій не припинена.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", від 16.03.2020 № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211" та постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, не припинено роботу органів державної влади - як судів, так і органів місцевого самоврядування, а лише переведено їх на особливий режим роботи, у зв`язку з чим відповідач як орган державної влади, зобов`язаний організувати свою роботу таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на нього повноважень.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що з заяви відповідача не вбачається, які саме карантинні заходи, встановлені на території України перешкоджають прибуття його представника в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів зауважує, що явка відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася, Орільська селищна рада не позбавлена була права подати додатково письмові пояснення по суті справи або повідомити про наявність інших доказів правомірності своїх дій, які не були раніше подані до суду, якщо б вважало це за необхідне, та не була позбавлена права безпосередньо прибути в судове засідання.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідач про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви представника позивача про закриття провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Орільської селищної ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення з Орільської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн. 00 коп., суд першої інстанції, з урахуванням співмірності, виходив з наявності підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн. за складання тексту позовної заяви, понесених у зв`язку з розглядом справи, які підлягають стягненню з Орільської селищної ради.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. № 5076-VI (далі по тексту - Закон України №5076-VI) до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Колегія суддів звертає увагу, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 р. (далі - Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно зі ст.30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 12, та ст.17 Закону України № 5076-VI є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Адвокат Нелюба Сергій Анатолійович здійснює адвокатську діяльність, що підтверджується завіреною копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ №2247 від 03 липня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що при цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 04.08.2020 р. по справі №810/3213/16.

Колегія суддів зазначає, що в підтвердження витрат на суму на правову допомогу в сумі 7000, 00 грн. представником позивача до суду першої інстанції було надано наступні документи, а саме: завірену копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2020 року; ордер про надання правової допомоги Серії ВІ №1011247; завірену копію калькуляцію - рахунку №1 від 05.05.2020 р., як додаток до договору від 16.04.2020; завірену копію акту виконаних робіт від 06.05.2020 р.; завірену копію додаткового договору до договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.04.2020; завірену копію квитанції №25 від 06 травня 2020 р. на суму 7770.00 (70 ,00 комісійний збір); завірену копією меморіального ордеру №2707703SB від 06.05.2020 року на суму 7000 грн.

Колегія суддів вважає, що вищевказані документи є такими, що підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Згідно завіреної копії калькуляцію - рахунку №1 від 05.05.2020 р., як додаток до договору від 16.04.2020 вбачається, що виконавцем Адвокатом Нелюбою С.А. було надано наступні послуги:

1. Усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Орільською селищною радою (ненадання відповіді на запит від 03.04.2020) 1 година; вартість одиниці 1 години 1000 грн.; загальна вартість 1000 грн.

2. Аналіз нормативного матеріалу, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду 2 години; вартість одиниці 1 години 1000 грн.; загальна вартість 2000 грн.;

3. Складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Орільської селищної ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 03.04.2020 (справа №520/5107/2020) 4 години; вартість одиниці 1 години 1000 грн.; загальна вартість 4000 грн.;

Відповідно до завіреної копії акту виконаних робіт від 06.05.2020 року АБ "Сергій Нелюби", надалі "Виконавець", з однієї сторони, та ОСОБА_1 , надалі "Замовник" з другої сторони, склали вказаний акт про наступне: "Виконавець" надав, а "Замовник" прийняв юридичні послуги у формі: усного консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Орільською селищною радою (ненадання відповіді на запит від 03.04.2020); аналізу нормативного матеріалу, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду; складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Орільської селищної ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 03.04.2020 (справа №520/5107/2020) відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.04.2020 у справі №520/5107/2020 під час розгляду справи у суді першої інстанції .

Колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 ст.134 КАС України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 19.09.2019 р. по справі №810/2816/18 обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зауважує, що в поданому до суду першої інстанції 20.05.2020 р. доповненні до відзиву на адміністративний позов по справі №520/5107/2020 відповідач заперечив проти стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що такі вимоги є необґрунтованими та відшкодуванню не підлягають, зазначивши зокрема, що позивачем не надано жодного розрахунку витрат та доказів, які б свідчили про виконання адвокатом робіт, їх обсяг, витрачений адвокатом на це час, також не надано доказів щодо збирання адвокатом необхідних доказів, не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та понесених ним витрат, необхідних для їх зібрання.

Тобто, в розумінні ч.6 ст. 134 КАС України відповідач заявив відповідне клопотання щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно посилання скаржника на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, а суд першої інстанції самостійно вдався до розрахунків та зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, які мають бути відшкодовані, з посилання на висновки Верховного Суду зроблених у додатковій постанові від 04.09.2020 у справі №820/4281/17, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами даної справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Окрім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 р. по справі №826/9047/16.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Колегія суддів, дослідивши подані заявником докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема копію калькуляцію - рахунку №1 від 05.05.2020 р., як додаток до договору від 16.04.2020, а також завірену копію акту виконаних робіт від 06.05.2020 р., зазначає, що фактично зі змісту наданих адвокатом Нелюбою С.А. послуг з професійної правничої допомоги позивачу вбачається, що усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Орільською селищною радою (ненадання відповіді на запит від 03.04.2020) та аналіз нормативного матеріалу, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду є фактично частиною процесу з надання послуг на професійну правничу допомогу пов`язану з процесом складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Орільської селищної ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 03.04.2020 (справа №520/5107/2020).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 р. по справі № 826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 01.09.2020 р. по справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище, зауважує, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката ОСОБА_2 з професійної правничої допомоги позивачу в сумі 7000 грн. 00 коп. є суттєво завищеним та таким, що не є співмірним із складністю справи (враховуючи незначну складність даної справи та предмет позову щодо оскарження ненадання відповіді, а не отримання конкретних документів по запиту) з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки підготовка до написання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Орільської селищної ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 03.04.2020 (справа №520/5107/2020) та саме написання позовної заяви не потребувала настільки значного часу для надання адвокатом Нелюбою С.А. послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до гонорару адвоката, а суми, які заявлені до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги не є належним чином обґрунтовані на предмет їх розміру.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення для задоволення заяви представника позивача про стягнення з Орільської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Доводи скаржника про те, що ним було надано всі належні та допустимі докази понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. , колегія суддів з урахуванням наведених вище висновків вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи з урахуванням співмірності підтверджуються витрати позивача на професійну правничу допомогу лише на суму 1000 грн. 00 коп.

Крім того, щодо доводів скаржника на те, що не погоджується з доводами суду першої інстанції з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 07.05.2020 р. по справі №820/4281/17 щодо того, як причину зменшення розміру судових витрат фактично вказує на участь позивача та його представника у інших, на думку суду першої інстанції, аналогічних справах; інші аналогічні, на думку суду першої інстанції, справи суд першої інстанції досліджував за допомогою ЄДРСР та програми Діловодство спеціалізованого суду, то колегія суддів вважає ці доводи такими, що не впливають на вирішення даної справи, оскільки з урахуванням наведених вище висновків суду заявлений представником позивача розмір судових витрат є суттєво завищеним та таким, що не є співмірним із складністю справи та з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами).

Стосовно посилання скаржника на практику Верховного Суду, викладену в його рішеннях, то колегія суддів зауважує, що в межах спірних правовідносин по даній справі підлягають врахуванню наведені вище судом апеляційної інстанції рішення вказаного суду (Верховного Суду).

Також, щодо посилання скаржника на європейські стандарти, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № Я (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом, то колегія суддів зазначає, що дане рішення суду апеляційної інстанції не суперечить вказаним Рекомендаціям та зауважує, що з урахуванням спірних правовідносин по даній справі та враховуючи співмірність і пропорційність витрат позивача на професійну правничу правову допомогу, вважає, що матеріалами справи підтверджуються витрати позивача у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що надані представником позивача в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу пов`язані з даною справою та в межах цієї справи надавалася вказана допомога, а також те, що всі види правничої допомоги надавались позивачу його представником відповідно до Договору від 16.04.2020, який укладено для надання позивачу правової допомоги у справі щодо розгляду запиту на отримання публічної інформації №4 від 03.04.2020, проте це не впливає на той факт, що вимога представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню лише частково, а саме на суму в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, щодо посилання відповідача про те, що в бюджеті Орільської селищної ради відсутні асигнування на сплату судових витрат (витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу), а також посилання на те, що бюджет селищної ради не повністю забезпечений для виконання власних та делегованих повноважень, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки з урахуванням приписів ст.ст.134, 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Відсутність грошових коштів на виконання власних та делегованих повноважень не може бути підставою для невиконання або для звільнення від встановлених законодавством обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та прийняв ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року по справі № 520/5107/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 28.09.2020 року