Справа № 520/13459/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панов М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р. Справа № 520/13459/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.02.20 по справі № 520/13459/19

за позовом Приватного підприємства "СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ"

до Головного управління ДПС у Харківській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області від 15.11.2019 №1331060/42198108, від 15.11.2019 №1331062/42198108, від 15.11.2019 №1331061/42198108;

- зобов`язати ДФС України зареєструвати податкові накладні від 31.08.2019 №1, від 31.08.2019 №2, від 30.09.2019 №1 в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних датою їх початкового подання на реєстрацію (або протягом п`яти робочих днів з моменту отримання контролюючим органом письмових пояснень та документального підтвердження від платника податку).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення ГУ ДФС у Харківській області від 15.11.2019 №1331060/42198108, №1331062/42198108, №1331061/42198108.

Зобов`язано ДФС України зареєструвати податкові накладні від 31.08.2019 №1 та №2, від 30.09.2019 №1 в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Стягнуто на користь Приватного підприємства "СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ" () сплачену суму судового збору в розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Стягнуто на користь Приватного підприємства "СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ" () сплачену суму судового збору в розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Не погодившись з висновком суду першої інстанції, відповідачем, ГУ ДПС у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства "СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ" відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що при винесенні оскаржуваних рішень відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ПП«СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» знаходиться на податковому обліку у Східному управлінні ГУ ДПС у Харківській області та є платником податку на додану вартість.

Так, у серпні та вересні 2019 року позивачем поставлено транспортні послуги на адресу ПП «КОМПАНІ БІР» та ПП «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «ФРЕШ ГРУП МАРКЕТ» за результатом яких складено зведені податкові накладні від 31.08.2019 №1, від 31.08.2019 №2, від 30.09.2019 №1, та направлено їх на реєстрацію в ЄРПН, реєстрація яких зупинена.

Згідно з отриманими квитанціями підставами для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН слугувало встановлення контролюючим органом здійснення платником ризикових операцій, а саме обсяг постачання товару (послуги) перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару (послуги), а також його відповідність п. 1.6 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано підприємству надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

На виконання п. 15 постанови КМУ від 21.02.2018 №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку» за результатом отримання квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН подано до контролюючого органу пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 вказаного порядку, що підтверджують законність їх реєстрації в ЄРПН, за результатом розгляду яких податковим органом регіонального рівня рішеннями від 15.11.2019 №331060/42198108, від 15.11.2019 №1331062/42198108, від 15.11.2019 №1331061/42199108 відмовлено у реєстрації вищезазначених податкових накладних.

Не погодившись з рішеннями ГУ ДПС у Харківській області керівництво ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» 22.11.2019 звернулось до ДПС України зі скаргами про їх скасування, за результатом розгляду яких ДПС України відмовлено у задоволенні скарг платника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну України від 29.12.2010 № 1246 (із змінами та доповненнями), встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117.

Відповідно до Пункту 3 Порядку № 117, податкові накладні / розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,03, P < P м х 1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T- загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування; P м - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Порядку № 117 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна / розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Податкова накладна/ розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/ розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної /розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

З матеріалів справи встановлено, що реєстрацію податкових накладних позивача зупинено з підстав визначених підпунктом 2.1 пункту 2, підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Разом з тим, Критерії ризиковості платника податку визначені у листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, згідно з підпунктом 1.6 якого визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Яка саме із наведених обставин стала підставою для висновку контролюючого органу про відповідності податкової накладної Критеріям ризиковості платника податку в рішенні не зазначено, матеріали справи не містять.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, пунктом 14 Порядку № 117 визначений перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано до ДФС України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/PK, реєстрація яких зупинено.

Поряд із цим, надання платником послуг з транспортування товару у серпні та вересні 2019 року також підтверджується договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2018 №01/10-4, актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, а також подорожні листи вантажного автомобіля згідно з якими платником здійснювалось списання придбаних паливно-мастильних матеріалів.

У відповідності до п. 14.1.231 ст. 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Колегія суддів зазначає, що основним видом діяльності ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» згідно КВЕД 49.41 є вантажний автомобільний транспорт.

Таким чином вбачається причинний зв`язок між господарською діяльністю ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» та наданими транспортними послугами на адресу ПП «КОМПАНІ БІР» та ПП «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «ФРЕШ ГРУП МАРКЕТ» у серпні та вересні 2019 року, отже і їх відображення у податковому обліку платника.

При цьому, для здійснення діяльності з надання транспортних послуг ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» має основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби (включно орендовані), технічний персонал та трудові ресурси, що підтверджується податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку згідно з яким нараховується та виплачується заробітна плата особам які безпосередньо здійснюють керування автотранспортом, навантаження, транспортування, відвантаження товарів на адресу контрагента (його торгових місць або пунктів розвантаження).

Щодо наявності у платника необхідних основних фондів для здійснення своєї господарської діяльності, в матеріалах справи наявні договір оренди від 01.10.2018 №01/10-2018 з актом прийому - передачі та платіжними дорученнями до нього у відповідності до яких ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» орендує вантажні автомобілі. А також договір купівлі - продажу товарів з використанням паливних карток від 01.10.2018 №ЗЗОБКПК-1493 з додатками до нього, та платіжні доручення згідно з яким платник придбавав паливні матеріали (бензин, дизельне паливо) для заправлення вантажних автомобілів які використовувались для надання транспортних послуг.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. В свою чергу первинний документи це документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 наказу від 14.10.1997 №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» товарно-транспортна документація це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

В свою чергу товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 пункту 11 вказаного наказу регламентовано, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Таким чином, товарно-транспортна накладна є достатнім підтвердженням щодо навантаження, транспортування, відвантаження товару, його оприбуткування та бухгалтерського обліку тобто достатнім підтвердженням надання транспортної послуги.

Таким чином, згідно з направленими до ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України бухгалтерськими та фінансово - господарських документів ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» в повному обсязі підтверджено реальність та законність проведення господарських операцій з вказаним контрагентом, законність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Крім того, абзацем 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017 встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацем 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Комісії має містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування".

Стосовно відповідності позивача п. 1.6. критерію ризиковості, що визначений у листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, суд зазначає, що платник не відповідає жодному з ознак ризиковості, а саме не знаходиться на тимчасово окупованій території України, зареєстроване платником ПДВ більш трьох місяців, має відкриті рахунки у банківських установах, відсутні ліквідаційні процедури, своєчасно надає декларації з податку на додану вартість та фінансову звітність, а відповідно такі твердження є помилковими.

Щодо направлення ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» до ГУ ДФС у Харківській області та ДФС України повного пакету бухгалтерських документів, які підтверджують законність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, суд зазначає, що у відповідності до змісту квитанцій згідно з якими здійснювалось припинення реєстрації податкових накладних, контролюючим органом не вказано переліку бухгалтерських документів, які платник повинен надати до контролюючого органу для поновлення їх реєстрації. Тобто у квитанціях заведена формальна пропозиція для платника надати бухгалтерські документи без вказання їх предметного та вичерпного переліку, надання якого на думку контролюючого органу є достатніми підставами для поновлення реєстрації податкових накладних.

Таким чином, відсутність у квитанціях про припинення реєстрації податкових накладних вичерпного переліку бухгалтерських документів, які платник повинен надати до контролюючого органу для поновлення їх реєстрації, при фактичному наданні платником до контролюючого органу та судового органу бухгалтерських документів які підтверджують здійснення господарських операцій є підставою для скасування рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у рішеннях від 14.03.2019 по справі №813/2012/18, від 10.04.2019 №0940/1801/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема згідно з рішеннями ГУ ДПС у Харківській області про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН підставами для такої відмови слугувало не надання платником до контролюючого органу документів, підтверджуючих постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування.

Як зазначалось раніше, позивачем було надано до ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України копії документів, що підтверджують фактичне надання транспортних послуг ПП «СЛУЖБА ЛОГІСТИКИ» на адресу контрагентів, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій про їх вправлення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зупинення контролюючим органом реєстрації податкових окладних, а відповідно, як правовий наслідок, незаконності прийняття рішення комісії про відмову у їх реєстрації в ЄРПН, а також того, що само по собі зупинення реєстрації податкових накладних не тягне за собою негативних наслідків для позивача, виходячи з наступного.

Відповідно п. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році №2245-VІІІ Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону "2245-VІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Тобто, реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій.

На час виникнення спірних правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій були означені листом Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року. В свою чергу листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана позиція підтверджується рішеннями Верховного Суду по справам від 17.05.2019 №810/2945/18, від 24.05.2019 №810/3879/18, від 02.04.2019 №822/1878/18, від 28.05.2019 №824/622/18-а, від 18.07.2019 №1740/2004/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій та з метою реєстрації податкових накладних подано пояснення по суті господарських операцій та копії первинних бухгалтерських документів.

Разом з тим, з аналізу рішень про відмову у реєстрації податкових накладних контролюючого органу не вбачається, яких саме первинних документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

На підставі викладеного, колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем документів на придбання ТМЦ, витрат на їх зберігання чи витрат на утримання складських приміщень, де зберігався товар.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачами не доведено правомірність відмови у реєстрації податкових накладних від 31.08.2019 №1 та №2, від 30.09.2019 №1.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 15.11.2019 №1331060/42198108, від 15.11.2019 №1331062/42198108, від 15.11.2019 №1331061/42198108 є протиправними.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою захисту прав позивача, є необхідним зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.08.2019 №1 та №2, від 30.09.2019 №1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 по справі № 520/13459/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов