Справа № 380/5023/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5023/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача Ревера С.В.,

представника відповідача Бохонка Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі Відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача військової частини НОМЕР_1 у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018;

- стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн.;

- стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №3938 від 10.06.2020 в розмірі 1961,28 грн.

Ухвалою від 30.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що до 21.06.2018 він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом начальника військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21.06.2018 Позивача звільнено у запас відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (після закінчення строку контракту). Стверджує, що станом на день виключення його із списків особового складу військової частини, з ним не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема, Законом України від 06.02.03 № 491-IV «Про індексацію грошових доходів населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. У зв`язку з цим, в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відповідача із заявою про виплату йому індексації грошового забезпечення. За наслідками розгляду заяви Позивача, військова частина НОМЕР_1 надала відповідь від 20.12.2019 №3423, якою відмовила ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період 2016 - 2018 років. На думку Позивача, відповідь військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті йому індексації грошового забезпечення є протиправною та необгрунтованою. Вказані вище обставини стали підставою для звернення Позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 47-49), в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилаючись на статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 зазначає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Вказує на те, що для виплати індексації в січні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, тому фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Вважає, що відповідно роз`яснень Мінсоцполітики механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений. Крім того зазначає, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка стала підставою для невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.06.2018. Стверджує, що жодних дій щодо не нарахування та невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення Відповідачем не вчинялося. Відтак вважає, що Позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та заявлено позовні вимоги щодо судового захисту прав, які Відповідачем порушено не було.

21.07.2020 на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив (арк. справи 39-45). Вважає, що посилання Відповідача на відсутність коштів для виплати індексації не повинно прийматися судом до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до копії з посвідчення серії НОМЕР_2 від 26.02.2015 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (арк. справи 28).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 22.11.2019 № 321 ОСОБА_1 проходив служу, зокрема, з 06.13р. 03.17р. на посаді начальника обслуги реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку 13 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ; 03.17р. 06.18р. командир реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку Сухопутних військ ЗСУ; 21.06.2018 р. звільнений в запас за пунктом «а» ч. 6 ст. 26 (після закінчення строку контракту) (арк. справи 10).

Як видно з матеріалів справи, 03.12.2019 Позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

За наслідками розгляду заяви Позивача від 03.12.2019, Відповідач листом від 20.12.2019 № 3423 повідомив ОСОБА_1 про таке. Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Так як на даний час ОСОБА_1 являється військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , то для вирішення питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 Позивачу необхідно звернутися до командування військової частини НОМЕР_3 , як це передбачено статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (арк. справи 22).

26.12.2019 адвокат Ревер С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся із адвокатським запитом до Військової частини НОМЕР_1 щодо надання довідки про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по червень 2018 року.

За наслідками вказаного адвокатського запиту, Відповідач листом від 08.01.2020 № 8 направив адвокату Реверу С.В. запитувані документи, а саме довідку про доходи військовослужбовця ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по червень 2018 року (арк. справи 23-27). Згідно з вказаної довідки, ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по грудень 2015 року (включно) нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 4776,05 грн. За період з січня 2016 року по червень 2018 року індексація грошового забезпечення Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Не погоджуючись з діями Відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018, Позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору, суд виходив з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі - Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (надалі - Закон № 1282-ХІІ (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації, зокрема, пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації, при цьому, у Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ зазначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 23.03.2002 №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та незакладення до бюджету коштів для виплати індексації не позбавляють Відповідача обов`язку провести індексацію грошового забезпечення Позивача у встановленому законом порядку.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з червня 2013 року по березень 2017 року на посаді начальника обслуги реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку 13 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ; з березня 2017 року по 21 червня 2018 року на посаді командира реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку Сухопутних військ ЗСУ, де отримував грошове забезпечення.

Як видно з довідки про доходи ОСОБА_1 , за період з січня 2015 року по грудень 2015 року (включно) нарахована та виплачена Позивачу індексація грошового забезпечення на загальну суму 4776,05 грн. Проте, за період з січня 2016 року по червень 2018 року індексація грошового забезпечення Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Водночас, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З огляду на наведене, ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018 військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.

Крім того, суд вважає безпідставними покликання Відповідача на роз`яснення Мінсоцполітики від 16.07.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 252/10/136-16, від 08.08.2017 № 15966/0/2-17/16 та від 08.08.2017 № 78/0/66-17, як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення Позивача, оскільки роз`яснення не є нормативно-правовими актами, тоді як Відповідач має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

Суд також вважає безпідставними посилання Відповідача на статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, оскільки будь-яких застережень щодо не здійснення у зв`язку з цим індексації з 01.01.2016 вказана норма не містить.

Суд зазначає, що індексація безпосередньо не пов`язана з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Окрім цього, Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 825/874/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у Позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення, Відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-XII, для проведення індексації.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01.01.2016 по 21.06.2018, підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн., слід зазначити таке.

Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано Відповідачем, у період з січня 2016 року по червень 2018 року індексація грошового забезпечення Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно з абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Зміст вказаної норми дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби Позивача відбулась 01.01.2008 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 і діяла до 01.03.2018 згідно з постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Відповідно до висновку експерта від 10.06.2020 № 3938, проведеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Сухолитким В.В. (арк. справи 12-17), дослідженням поданих документів документально підтверджується розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 №1282-VII «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в загальній сумі 93135,34 грн.

Отже, вказаний висновок експертного дослідження підтверджує, що сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка не була нарахована Відповідачем у період з 01.01.2016 по 21.06.2018 є цілком реальною та достовірною.

Таким чином, суд бере до уваги розрахунок Позивача, оскільки такий зроблений з дотримання норм чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн., також підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що Відповідач не довів правомірності своїх дій, а його заперечення не ґрунтуються на вимогах чинного національного законодавства та засадах верховенства права.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження понесених Позивачем судових витрат пов`язаних з проведенням судово-економічної експертизи №3938 від 10.06.2020 в розмірі 1961,28 грн. представником позивача у справі - адвокатом Ревер С.В. подано суду такі докази, а саме: супровідний лист Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.06.2020 № 3938 «Про направлення висновку судово-економічної експертизи (арк. справи 11), висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 10.06.2020 № 3938 (арк. справи 12-17), акт здачі-приймання висновку експерта № 3938, затверджений директором Львівського НДІСЕ 10.06.2020 (арк. справи 18), договір № 3938 на виконання судової експертизи від 04.06.2020 (арк. справи 19-20), квитанцію № від 10.06.2020 про оплату за економічну експертизу в сумі 1962 грн. (арк. справи 21).

Згідно з пунктом 3.3. договору № 3938 на виконання судової експертизи від 04.06.2020 загальна сума договору складає 1961,28 грн., тому суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Відповідача на користь ОСОБА_1 .

Щодо судового збору, то відповідно до вимог частини 5 статті 139 КАС України такий стягненню не підлягає, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) у період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135 (дев`яносто три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 34 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) понесені ним судові витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №3938 від 10.06.2020 в розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) грн. 28 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28.09.2020.

Суддя Мричко Н.І.