Справа № 643/1963/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р.Справа № 643/1963/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інвестиційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Майстренко О.М., м. Харків, по справі № 643/1963/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інвестиційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича, в якому просив суд: скасувати постанову серії АА№009662 від 30.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 225 гривен.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою та за своєю формою та змістом відповідає нормам закону. Також вказує, що відвідування когось на стаціонарному лікуванні не підпадає під визначення поняття "крайня необхідність".

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича від 30.01.2020 року серія АА№009662 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривен, так як ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього знаку 3.34, а саме: здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР (зупинку заборонено), чим порушив п.8.4 в, р.33 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Копія постанови серія АА №009662 від 30.01.2020 року отримана позивачем власноруч 30.01.2020 року.

Не погодившись з постановою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зупинка була здійснена в разі крайньої необхідності, так як позивач приїхав до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф.О.І. Мещанінова», в якій перебував на стаціонарному лікуванні його товариш ОСОБА_2 , а тому має місце факт вчинення особою правопорушення в стані крайньої необхідності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно п. 8.4 «в» ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до Примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

На підставі ч. 1 ст. 142 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за яким зареєстрований транспортний засіб, - особи, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа - ОСОБА_1 встановлена за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (власник транспортного засобу). До Єдиного державного реєстру транспортних засобів не внесено відомостей щодо належного користувача або користувачів вищевказаного транспортного засобу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 249 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до ст. ст. 268, 280 КУпАП встановлено, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих а автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Враховуючи наведене, у спірних правовідносинах протокол про адміністративне правопорушення не складається, а присутність правопорушника не є обов`язковою.

Згідно частин 3, 5 ст. 279-1 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152 і цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14 2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа.

Письмовими доказами підтверджено, що технічні можливості не дозволяли встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення вищевказаного правопорушення, відповідачем розміщено на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності від 30.01.2020 серії АА № 009662.

Після встановлення відповідальної особи 31.01.2020 о 09 год. 40 хв., відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА № 009662.

Таким чином, апелянтом в повному обсязі дотримано вимоги ч. 1 ст. 142 КУпАП щодо встановлення відповідальної особи.

Щодо фіксації правопорушення технічним засобом Lenovo TB-X705L № HAOYKBRN (71) колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з чинним розпорядженням Харківського міського голови від 12.02.2019 № 24 «Про використання посадовими особами (інспекторами з паркування) Департаменту територіального контролю Харківської міської ради технічних засобів для здійснення фотозйомки (відеозапису) порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів» інспектор з паркування здійснює фіксацію обставин порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів в режимі фотозйомки (відеозапису), використовуючи технічний засіб, який йому наданий у користування Харківською міською радою, відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 2, 9 вищевказаного розпорядження Харківського міського голови від 12.02.2019 № 24 встановлено, що відзняті на технічний засіб фотознімки (відеозапис), відповідно до вимог ст. 4 та ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 21 Закону України «Про інформацію», не належать до державних інформаційних ресурсів або інформації з обмеженим доступом, тому порядок доступу до такої інформації визначається Харківською міською радою, а технічні засоби та обробка на них такої інформації не потребує застосування комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю.

Для отримання відомостей про власника транспортного засобу (належного користувача), який притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів використовувати типові робочі місця зовнішніх користувачів Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (інвентарний № 901-101491863, інвентарний № 901-101491869), які отримали акт відповідності організаційно-технічному рішенню для комплексної системи захисту інформації типового робочого місця зовнішнього користувача («НАІС-Клієнт») від 21.12.2018 № 5 та введенні в промислову експлуатацію розпорядженням міського голови від 21.12.2018 № 161.

Крім того, згідно з листом ДП «Харківстандартметрологія» від 11.03.2020 комп`ютер персональний Lenovo моделі TB-X705L з радіообладнанням систем стільникового зв`язку GSM900/1800 і UMTS, обладнанням радіо доступу (IEEE 802.11 a/b/g/n/ac і інтерфейс передачі даних Bluetooth) у комплекті із зарядним пристроєм моделі С-Р36, код УКТ ЗЕД 8471, для здійснення уповноваженою посадовою особою Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради фотофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а саме дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу відносно до нерухомих об`єктів у 2020 році не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні.

Згідно оскарженого рішення відповідачем ніби-то не зазначено ідентифікаційні ознаки технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, що є грубим порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП».

Як встановлено ч 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити зокрема - технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Судова колегія вказує, що постанова і повідомлення відповідача містять розділ, який має назву "Технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення" - це Lenovo TB-X705L № HAOYKBRN (71).

Щодо висновків суду першої інстанції у частині недоведеності факту вчинення зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі абзацу 2 пункту 6 Порядку безоплатного надання (у тому числі через Інтернет) інформації про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), особам, за якими зареєстровані транспортні засоби, та/або безпосереднім користувачам таких транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 984, інформація про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил паркування, зупинки та стоянки транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), що розглядаються виконавчим органом відповідної місцевої ради або уповноваженим ним інспектором з паркування, розміщується для ознайомлення на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради.

Роздруківка зображень транспортного засобу DAEWOO LANOS з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 в момент та місці вчинення адміністративного правопорушення з вищевказаного сайту, що міститься в матеріалах справи, підтверджує подію і склад адміністративного правопорушення.

Копія Схеми дислокації дорожніх знаків по вул. Балакірєва, в районі буд. № 17-В, посвідчена начальником відділу організації дорожнього руху Управління транспортної інфраструктури та організації дорожнього руху Департаментом інфраструктури Харківської міської ради Шевченко В.В., також підтверджує наявність заборонного дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та його дію в зоні розташування біля будинку № 17-В по вул. Балакірєва у м. Харкові.

Таким чином, транспортний засіб DAEWOO LANOS з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку 30.01.2020 о 12 год. 37 хв. по вул. Балакірєва біля будинку 17-В у м. Харкові у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР.

Однак, судом першої інстанції не надана правова оцінка вказаного доказу.

Відповідачем здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки транспортних засобів, а саме: дати - 30.01.2020, часу (моменту) - 12 год. 37 хв., місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкту - біля будинку № 17-В по вул. Балакірєва у м. Харкові.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

Що стосується доводів позивача про порушення Правил дорожнього руху у стані крайньої необхідності, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що позивач вказав, що зупинка була здійснена в разі крайньої необхідності, так як він приїхав до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф.О.І. Мещанінова», в якій перебував на стаціонарному лікуванні його товариш, який в судовому засіданні підтвердив свідок. Зупинка була не триваюча та не спричинила перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Однак, у даній справі суд апеляційної інстанції не встановив жодних обставин, які б загрожували безпеці позивачу, іншим особам, учасникам дорожнього руху, та які б змусили його усвідомлено порушити Правила дорожнього руху, а відвідування когось на стаціонарному лікуванні не створює зовнішню сторону стану «крайня необхідність»

Європейський суд з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказав, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до пункту 2 статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інвестиційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року по справі № 643/1963/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інвестиційної роботи № 2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхна Євгена Анатолійовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.І. Сіренко З.О. Кононенко