Справа № 619/1843/20
Суддя: Жорняк О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1843/20
провадження №2-а/619/27/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого-судді - Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Герасименко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капітана Андрієвського Юрія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капітана Андрієвського Юрія Валентиновича про скасування постанови серія ЕАМ №2514619 від 11.05.2020 про накладення адміністративного стягнення та визнати незаконними дії відповідача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 11 травня 2020 року інспектором роти № 2 управління патрульної поліції у Житомирській області департаменту патрульної поліції Андрієвським Юрієм Валентиновичем відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАМ № 2514619.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень . Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив підпункт «ґ», пункту 2.1 Правил дорожнього руху, який передбачає відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, з вказаною постановою позивач не погоджується, вважає, що постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з того, що відповідачем порушено норми матеріального та процесуального права, а саме:

11 травня 2020 року приблизно о 06 годині 20 хвилин, він прямував по дорозі М-06 ( Київ - Чоп ), 182-й км., на автомобілі TOYOTA LAND CRUISER 150 , д.н.з. НОМЕР_1 не порушуючи чинних правил дорожнього руху. Раптом перебуваючи у службовому транспорті інспектор патрульної поліції зробив йому вимогу зупинитися, він зупинився та попрохав поліцейського пояснити причину зупинки. Відповідач відповів, що має інформацію щодо порушення ним правил дорожнього руху, а саме відсутність документів передбачених підпунктом «ґ», пункту 2.1 ПДР та попрохав у нього пред`явити документи відповідно до даного положення ПДР. Він намагався з`ясувати через яку саме конкретну підставу інспектор вважає вчинення порушення підпункту «ґ», пункту 2.1 ПДР. На дані клопотання відповідач не зреагував та наказав надати документи водія, у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення, безпідставно вважаючи, що він не має страхового поліса. Після того, як він надав інспектору патрульної служби документи, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та зазначив, що у разі відсутності ним порушень правил дорожнього руху, відсутні підстави для огляду страхового полісу, огляд якого здійснюється у разі складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Виключно при даних процесуальних діях відповідно до п. 21.2, ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після перевірки документів, які він надав відповідно до вимог п.2.1 ПДР та заявив усне клопотання відповідачу про надання можливості ознайомитись з матеріалами розгляду справи, а саме доказами передбаченими ст. 251 КУпАП, які підтверджують неправомірність його дій. Положеннями давної статті передбачено перелік доказів у справі про адміністративні правопорушення.

Відповідач не надав можливості ознайомитись з доказами на його клопотання, чим порушив ст. 268 КУпАП, якою передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи.

Таким чином, було складено незаконну постанову, яка не містить посилання на докази (у пункті 9 постанови зазначено про відсутність додатків до неї ), які передбачаються ст. 251 КУпАП, якими підтверджується факт вчинення правопорушення передбаченого ч.І ст. 126 КУпАП, а також при винесенні постанови відповідач не керувався жодними доказами які підтверджували б його вину у здійсненні адміністративного правопорушення.

Також Відповідачем порушено норми чинного законодавства, а саме:

-ст. ст. 245, 280 КУпАП, якими передбачено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення та обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності;

-пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

-відповідно до ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Тому він вважає про відсутність підстав в цілому для перевірки будь- яких_документів, передбачених п. 2.1 ПДР тому, що відсутній доведений факт порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідачем не надано жодного доказу, а отже він не може бути притягнений до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інспектор поліції Андрієвський Ю.В.безпідставно виніс вказану постанову, при цьому не надавши та не дослідивши будь-яких доказів нібито вчиненого правопорушення. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на позов в якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови за безпідставністю, посилаючись на те, що висновки позивача не обґрунтованими, не підтверджені жодними доказами по справі, а є намаганням уникнути адміністративну відповідальність. Згідно з постановою інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП капітана поліції Андрієвського Ю.В. серії ЕАМ № 2514619 від 11.05.2020 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Пунктом 2.1 ґ Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), встановлено, водієві заборонено керувати транспортним засобом без реєстраційних документів на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та повинен мати при собі.

Статтею 35 ЗУ «Про Національну поліцію» - «Зупинення транспортного засобу»:

-Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових ябо звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту. Положеннями статті 32 Закону Про Національну поліцію де передбачено право органів Національної поліції вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, а підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Органи Національної поліції мають право перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Враховуючи, що відповідно до інформації, яку можна отримати з Централізованої бази МТСБУ, станом на 11.05.2020, поліс на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 відсутній. Крім того, позивачем до матеріалів справи чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не додано. Крім того, позивачем не представлено належних доказів обгрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. Напроти, як вбачається, позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі. Позивачу також було роз`яснено положення ст. ст. 307,. 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, тобто право на захист не порушено. Позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП

вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Інспектор чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Тому, особа яка вчинила проступок повинна нести адміністративну відповідальність.

Вважає, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Позивач надав додаткові пояснення на відзив відповідача, в яких зазначає, що відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАСУ ) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у постанові Серія ЕАМ № 2514619 від 11.05.2020 не зазначив жодного доказу, який підтверджував би правомірність її винесення зазначивши у відповідному пункті 9 постанови, що до постанови не додаються будь-які матеріали, що суперечить позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17 від 26.04.2018, яка вказує, що подібні постанови мають містити докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Слід зазначити, що в основу оскаржуваного рішення відповідачем не були покладені жодні докази які б стосувались вчинення правопорушення з боку позивача. Окрім того на момент безпідставної зупинки позивача відповідачем та винесення постанови яка не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач не мав жодних доказів, а також тих на які посилався у відзиві на позовну заяву для підтвердження правомірності вчинюваних ним дій. Повторно слід відзначити про відсутність підстав в цілому для перевірки будь-яких документів, передбачених п.2.1 Правил дорожнього руху тому, що відсутній доведений факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, не надано жодного доказу, а отже позивач не може бути притягнений до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП.

21 травня 2020 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи на 10 годин 00 хвилин 19 червня 2020 року.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - Остропілець А.В. не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Відповідач інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капітан Андрієвський Ю.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його неявка, як суб`єкта владних повноважень не перешкоджає розгляду справи по суті за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст.205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Як вбачається з постанови серія ЕАМ № 2514619 від 11.05.2020, позивач по справі ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив підпункт «ґ», пункту 2.1 Правил дорожнього руху, який передбачає відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, в т.ч. технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Так, постанова серії ЕАМ №2514619 від 11.05.2020 не містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст.9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Поліцейський Андрієвський Ю.В. не проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Таким чином, доводи позивача, що він не порушував Правил дорожнього руху й зупинка транспортного засобу відбулася безпідставно, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано.

При зупинці поліцейським, позивач надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, на підставі яких відповідачем було складено оспорювану постанову.

З урахуванням викладеного, підстави, передбачені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України», за наявності яких поліцейські могли зупиняти транспортний засіб, були відсутні, а отже, були відсутні підстави для перевірки документів позивача, передбачені п.2.1 ПДР.

Суд звертає увагу, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, а відтак вимога відповідача до позивача про відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є неправомірною та позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у постанові Серія ЕАМ № 2514619 від 11.05.2020 не зазначив жодного доказу який підтверджував би правомірність її винесення зазначивши у відповідному пункті 9 постанови, що до постанови не додаються будь-які матеріали, що суперечить позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17 від 26.04.2018, яка вказує, що подібні постанови мають містити докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копії роздруківки з бази МТСБУ ( веб сайту ) про відсутність полісу. Дана роздруківка не може відноситись до будь-яких засобів доказування з наступних причин:

Відповідно до частини 1 статті 99 КАСУ електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частина 2 статті 99 КАСУ зазначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронйої копії електронного доказу.

Частина 3 статті 99 КАСУ передбачає, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

За частиною 4 статті 99 КАСУ учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи вимоги які встановлені ст. 99 КАСУ можливо дійти висновку про нехтування з боку відповідача положеннями частин 2 ,3 ,4 статті 99 КАСУ при подачі ним спірних роздруківок з бази МТСБУ ( веб сайту ), так як спірні докази не посвідчені у відповідному порядку, не зазначається інформація про наявність оригіналу електронного доказу, а тому не можуть являтися доказами по даній справі.

Окрім того на момент безпідставної зупинки позивача відповідачем та винесення постанови яка не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач не мав жодних доказів, а також тих на які посилався у відзиві на позовну заяву для підтвердження правомірності вчинюваних ним дій.

Згідно п.2.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено п.2.4 Правила дорожнього руху.

У відповідності зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За встановлених і наведених судом обставин вбачається, що відповідачем було передчасно та незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. У відповідача відсутні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху: з постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що порушення зафіксоване свідками, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11 травня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ч.3 ст. 241 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Частиною 1 ст. 243 КАС України встановлено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст.5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п.п.10 ч.1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капітана Андрієвського Юрія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАМ № 2514619 від 11.05.2020 року про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (Ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області (м. Житомир, вул. Покровська 96).

Повний текст рішення складено 25 вересня 2020 року.

Суддя О. М. Жорняк