Справа № 640/18301/19
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Степанюка А.Г., Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року за адміністративним позовом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з п. 1 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Між Позивачем та Відповідачем укладено Контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України від 01.07.2016 (надалі - Контракт), відповідно до п. 1 якого Відповідач бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Державному закладі «Інститут спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Згідно з п.п. 3.1. 3.2. Контракту, громадянин ОСОБА_1 зобов`язується проходити військову службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України протягом п`яти років після закінчення навчання в Інституті; у випадку звільнення із військової служби в Держспецзв`язку під час навчання та протягом п`яти років після закінчення Інституту з підстав, визначених частиною дев`ятою ст. 11 Закону України «Про державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» та частиною десятою ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням в Інституті. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 3.3. Контракту, Відповідач зобов`язується виконувати навчальні плани протягом семестрів та не допускати академічної неуспішності. Невиконання навчального плану протягом семестру (не допуск до семестрового контролю, заліків та екзаменів, з трьох і більше навчальних дисциплін) та академічна неуспішність можуть бути підставою для відрахування з навчання в Інституті з подальшим звільненням з військової служби у Держспецзв`язку через службову невідповідність.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що він не мав повної цивільної дієздатності та згоди батьків на підписання Контракту, що спростовується наявними в матеріалах справи копіями письмових заяв його батьків від 18.06.2015.

Крім того, судом першої інстанції допитано в якості свідка батька Відповідача - ОСОБА_2 , який зазначив, що приймав активну участь як у вихованні, так і в навчанні сина. Майже щотижня відвідував вищий навчальний заклад з метою контролю останнього щодо успіхів у навчанні. Повідомив, що знав про проблеми в навчанні сина та здійснював заходи щодо переведення його до іншого навчального заходу. Проте, Відповідач не виявляв бажання щодо переведення та відповідної заяви не подавав, що також було зазначено ОСОБА_1 в судовому засіданні.

ОСОБА_2 підтвердив, що він дійсно підписував Заяву від 18.06.2015 та був обізнаний щодо зарахування Відповідача до Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації на підставі контракту.

Крім того, судом першої інстанції допитано в якості свідка матір Відповідача - ОСОБА_3 , яка зазначила, що їй було відомо про вступ сина на бюджетну форму навчання при Київському політехнічному інституті; про наявність її підпису в Заяві від 18.06.2015 вказала на схожість, однак за спливом часу не може згадати про такий факт підписання.

Наказом Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України «Про особовий склад» від 29.07.2016 №42-ОС, зокрема Відповідача прийнято на військову службу за контрактом про проходження військової служби (навчання) курсантами навчального закладу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання «солдат» з 01.08.2016.

Як вбачається з Аркушу бесіди від 26.01.2018, Відповідачу доведено, що він буде звільнений зі служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України в запас Збройних Сил України на підставі пункту «е» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність) у зв`язку з незадовільним складенням ним іспиту під час екзаменаційної сесії. Під час бесіди Відповідачу роз`яснено, що відповідно до частини дев`ятої ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв`язку із службовою невідповідністю або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, відшкодовують Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України витрати пов`язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідач зазначив, що зобов`язується протягом року з дати звільнення з військової служби відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі ІСЗЗІ КПІ ім. Ігоря Сікорського в сумі, визначеною відповідно до довідки розрахунку щодо нього.

Наказом Начальника Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» імені Ігоря Сікорського «Про особовий склад» від 26.01.2018 № 16-ст солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), курсанта С-55 взводу С5 курсу, який на день виключення зі списків особового складу не вислужив встановлений строк військової служби, 26.01.2018 звільнено з військової служби (навчання) за п. 173 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31 липня 2015 року № 463/2015 (надалі - Положення), та пунктом «е» частини восьмої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII) у запас Збройних Сил України, виключено із списків особового складу Держспецзв`язку за п. 163 Положення та припинено дію контракту за пп. 5 п. 35 Положення.

Загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з підготовкою та утриманням Відповідача за період з 01.08.2016 по 26.01.2018 склала 199638,67 грн., що підтверджується Довідкою розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі Держспецзв`язку - Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» імені Ігоря Сікорського від 02.02.2018 № 2544.

На звороті зазначеної Довідки міститься зобов`язання Відповідача відшкодувати зазначену суму розрахунку протягом року з дати написання цього зобов`язання.

Як вбачається з Довідки від 30.08.2019 № 195, суму скориговано до 199469,74 грн.

Згідно з частиною шостою ст. 2 Закону № 2232-XII, до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до частини першої ст. 25 Закону № 2232-XII, підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів; підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. «е» частини восьмої ст. 26 Закону № 2232-XII, під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

Відповідно до частини десятої ст. 25 Закону № 2232-XII, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з частиною дев`ятою ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» від 23 лютого 2006 року № 3475-IV, курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Порядку та умов відшкодування курсантами та військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації витрат, пов`язаних з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2016 року № 456 (надалі - Порядок №456), витрати, пов`язані з підготовкою та утриманням у навчальному закладі, відшкодовуються Адміністрації Держспецзв`язку та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, в повному розмірі за весь період навчання; відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: підготовкою; грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг та за спожиті енергоносії. Порядок розрахунку фактичних витрат, зазначених у пункті 4 цих Порядку та умов, встановлюється Адміністрацією Держспецзв`язку разом з Мінфіном.

Згідно з п. 2 Порядку № 456, розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з підготовкою та утриманням у навчальному закладі, здійснюється навчальним закладом згідно з визначеними в установленому порядку нормами на підготовку та утримання курсантів.

Оскільки Відповідач у період з 01.08.2016 по 26.01.2018 навчався в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» імені Ігоря Сікорського, знаходився на повному матеріальному забезпеченні, та був звільнений через службову невідповідність, він має відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною першою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до частини четвертої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 10 частини шостої ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

А відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 23.09.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Степанюк А.Г.

Черпіцька Л.Т.