Справа № 520/14489/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мінаєва К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р. Справа № 520/14489/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.03.20 по справі № 520/14489/19

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , податкова адреса АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 321863,07 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 адміністративний позов задоволено.

Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , податкова адреса АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 321863,07 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 р., за наслідками якої складений Акт перевірки №4934/20-40-13-05-08/9 від 28.11.2018 р.

Зазначений акт перевірки було направлено відповідачу рекомендованим повідомленням 28.11.2018 р. на адресу: АДРЕСА_1 . Поштова кореспонденція була вручена 15.12.2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20).

Згідно з матеріалами справи за даними контролюючого органу на момент подання позову за відповідачем рахується податковий борг в сумі 321 863,07 грн., до складу якого входить:

1) податок на доходи з фізичних осіб 297 117,44 грн.:

- основний платіж 200 510,25 виник на підставі: донарахованого в поточному році основного платежу за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 року.

- штрафна санкція 50297,56 грн. виникла на підставі: штрафна санкція донарахованого в поточному році за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 170 грн.; штрафна санкція донарахованого в поточному році за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 50127,56.

- пеня 64309,63 виникла на підставі: нарахованої пені по податковому повідомленню-рішенню № відповідно до акту перевірки №4934/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 28.11.2018 - 46309,63 грн.

2) військовий збір:

- основний платіж 16709,19 грн. виник на підставі: донараховано в поточному році основного платежу за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 16709,19.

- штрафна санкція 4 177,30 грн. виникла на підставі: штрафна санкція донараховані в поточному році за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 4177,30 грн.

- пеня 3 859,14 грн. виникла на підставі: нарахованої пені по податковому повідомлення-рішенню № винесеного на підставі акту перевірки №4934/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 28.11.2018 3 859,14 грн.

Зазначені рішення 28.12.2018 р. були направлені податковим органом ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованою кореспонденцією за штрих-кодом 163. Поштова кореспонденція була повернута за закінченням строку зберігання 04.02.2019 року.

Судом також встановлено, що відповідачем не було оскаржено вказаних податкових повідомлень-рішень, отже вони є узгодженими.

У зв`язку з несплатою суми податкового зобов`язання у встановлені строки, контролюючим органом на адресу відповідача направлено податкову вимогу №37568-57 від 06.03.2019 р. Станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості перед бюджетом відповідачем добровільно в повному обсязі сплачена не була та складає 321863,07, у зв`язку з чим контролюючий орган звернувся до суду із вимогою про стягнення цієї суми.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, доводи апеляційної скарги зводяться до необґрунтованого подання контролюючим органом даного адміністративного позову з порушенням строків, визначених ст. 102 Податкового кодексу України. При цьому, наявність несплаченої податкової заборгованості в розмірі 321863,07 грн. відповідачем не заперечується.

Колегія суддів зазначає, що згідно з абзацом 2 пунктом 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Водночас, пунктом 1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 4 статті 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Харківській області адміністративний позов було подано в строк, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, а саме протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу (акт перевірки №4934/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 28.11.2018, за наслідками якого донараховані грошові зобов`язання, які в подальшому отримали статус податкового боргу).

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За приписами підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України визначає, що платник податку на доходи фізичних осіб зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Правилами пункту 20.1.19 статті Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, зокрема, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Колегією суддів встановлено, що податковий борг виник у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями № від 28.12.2018, № від 28.12.2018, № від 28.12.2018 в загальній сумі 321 863,07 грн.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

Через несплату відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем сформована вимога про сплату боргу форми "Ф" №37568-57 від 06.03.2019 року, яка була направлена рекомендованим листом та отримана відповідачем 23.08.2019 (а.с. 32).

Відповідно до підпункту 137 пункту 1 статті 14 Податкового кодексу України орган стягнення - Державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених Податковим кодексом України та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, оскільки узгоджене податкове зобов`язання не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, підтвердженого наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з позивача суми податкового боргу в загальному розмірі 321863,07 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про обов`язкове застосування всіх стадій стягнення податкового боргу, починаючи з моменту винесення податкової вимоги, протягом строку у 1095 календарних днів, встановлених п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, а не можливість звернення контролюючого органу протягом цього строку до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, оскільки приписи пункту 102.4 статті 102 Кодексу такої вимоги не містять.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі № 520/14489/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов