Справа № 9901/376/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 9901/376/19

адміністративне провадження № П/9901/376/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючий суддя: Яковенко М. М. (суддя-доповідач)

суддів: Данилевич Н. А., Дашутіна І. В., Шевцової Н. В., Шишова О. О.

за участю :

секретаря судового засідання - Бугаєнко Н. В.

представника третьої особи - Цуцкірідзе І. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вища рада правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (надалі - відповідач, ВККСУ, Комісія), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вища рада правосуддя (далі - третя особа, ВРП) в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12 червня 2019 року № 469/ко-19 (далі - Рішення) про визнання судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді за критеріями професійної етики та доброчесності,

та про внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України прийняти відповідне рішення за наслідками пройденого первинного кваліфікаційного оцінювання суддею ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що за результатами засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 березня 2019 року, під час проведення співбесіди та визначення результату кваліфікаційного оцінювання місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді було ухвалено рішення, відповідно до якого позивач набрала загальну кількість балів 672,9 та відповідає займаній посаді. Рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККСУ.

За результатами розгляду питання відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді, колегією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України було прийняте оскаржуване рішення № 469/ко-19, від 12 червня 2019 року, яким було:

- визнано суддю апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді за критеріями професійної етики та доброчесності.

- внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Під час проведення співбесід розглядалися питання, вказані у висновку Громадської ради доброчесності (далі - ГРД), а саме:

1. Розгляд у 2009 році двох Протоколів про адміністративне правопорушення відносно посадових осіб ТОВ «Капітал» за ст. 163-1 КУпАП

2. Невнесення позивачем до електронної декларації за 2016 рік відомостей щодо придбання чоловіком ОСОБА_2 транспортного засобу «НОNDА», моделі VFR 1200, тип ТЗ - загальний мотоцикл, мотоцикл-А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наявність у власності судді ОСОБА_1 - мопеда, відомості про який не внесено до декларації.

3. Звернення позивача у 2011 році до суду, яким порушене право власності було захищене, рішення не оскаржувалось сторонами і вступило в законну силу.

Оцінюючи відповідність позивача займаній посаді за критеріями професійної етики та доброчесності, колегією Комісії були взяті до уваги лише обставини, викладені у висновку Громадської ради доброчесності та які не були підтверджені Комісією ВККСУ під час співбесіди.

Позивач вказує на те, що нею не здійснювався розгляд наведених ГРД протоколів та постанови не приймались, про що вона наголошувала, надавала пояснення та докази. Якщо й припускати розгляд нею цих справ про адмінправопорушення, ніяких конфліктів інтересів на чому наголошувала у висновку ГРД не відбулося, з огляду на час прийняття та визначення такого поняття Закону України «Про запобігання корупції», який набув чинності 26 квітня 2015 року.

Питання розглянуті Комісією та висновки ГРД щодо протиправного звернення позивача разом з іншою особою ОСОБА_3 з позовом до суду у 2011 році про визнання права власності на нежитлове приміщення після реконструкції, вважає безпідставними. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2011 року, яке набуло законної сили позов був задоволений. Позивач, як громадянин України відповідно до Конституції України та вимог ЦК України мав право та реалізував його щодо звернення з позовом до суду за захистом порушеного права, тому жодних порушень критеріїв професійної етики та доброчесності не відбулося.

Стосовно порушень щодо подання декларації за 2016 року та внесення до неї відомостей про транспортний засіб - мотоцикла, який придбаний чоловіком позивача, вказує на відсутність з її боку умислу на приховування цього факту, через свою не обізнаність та приховування цього факту її чоловіком, що підтверджувалось нотаріально завіреною заявою від чоловіка. Також вказує на те, що її не притягували у встановленому законом порядку до відповідальності, оцінювати цей факт у Комісії повноважень не було, бо це належить до компетенції іншого органу.

Також позивач наголошує на тому, що її питання вирішувалось на пленарному засіданні без участі члена Комісії Козлова А. Г., який брав участь у розгляді питання на засіданні, що є порушенням п. 4.113.4 Регламенту. Про причини його відсутності Комісія не повідомила позивача, чим позбавила права на висловлення пояснення щодо наданої окремої думки ОСОБА_4

12 червня 2019 року були присутні лише 11 членів Комісії, замість 16 осіб, що позбавило вірогідності для прийняття рішення на користь позивача. Висловлює незгоду з питання нарахування кількості балів при проведенні її оцінювання.

Окрім іншого, позивач з огляду на п. 32. 2, п. 34 Розділу ІІІ пункту 10 розділу У «Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення», затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (в редакції рішення Комісії від 13 лютого 2018 року № 20/зп-18, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), не погоджується з формулюванням резолютивної частини спірного рішення Комісії.

Вважає, Положенням чітко визначенні юридично допустимі рішення, які відповідач має право прийняти за результатами кваліфікаційного оцінювання судді. Ні положеннями Закону, ані Положеннями не передбачено повноважень ВККСУ приймати рішення про надання рекомендацій ВРП розглянути питання звільнення з посади судді.

Наголошує, що прийняте ВККСУ рішення від 12 червня 2019 року № 469/ко-19 є протиправним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, з прийняттям іншого рішення за наслідками пройденого первинного кваліфікаційного оцінювання.

На підставі розпорядження та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2019 року визначений склад колегії суддів: Яковенко М. М. (суддя-доповідач), Бевзенко В. М., Данилевич Н. А., Шевцова Н. В., Шишов О. О.

На підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу від 08 липня 2020 року, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2020 року здійснена заміна судді Бевзенка В. М. та визначений склад колегії суддів: Яковенко М. М. (суддя-доповідач), Данилевич Н. А., Дашутін І. В., Шевцова Н. В., Шишов О. О.

06 серпня 2019 року через канцелярію Суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що на пленарному засіданні ВККСУ за наслідками розгляду питання про підтримку рішення Комісії від 22 березня 2019 року № 58/ко-19 відповідно до п. п. 4.10.8 п. 4.10 розділу ІУ Регламенту ВККСУ правомірно прийняло рішення про невідповідність позивача займаній посаді судді за критеріями професійної етики та доброчесності. Доводи та вимоги позову вважають безпідставними. Крім цього, вказують на усталену практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у тому числі Великої Палати Верховного Суду щодо заявлених позовних вимог в частині скасування спірного рішення, що стосується внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 . В цій частині Судами закривається провадження. Просили у задоволенні позову відмовити, а у іншій частині закрити.

06 вересня 2019 року через канцелярію Суду від позивача надана відповідь на відзив, в якому у повному обсязі заперечуються доводи відповідача, наголошуються на їх безпідставності, на порушеному праві позивача прийнятим незаконним рішенням неповноважним складом та окремих членів Комісії. Спірне рішення вважає необґрунтованим без наведення у ньому належного мотивування. Наполягає на можливості оскарження спірного рішення до суду.

14 листопада 2019 року через канцелярію Суду надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких з посиланням на ч. 1 ст. 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач наполягає на не вмотивованості рішення Комісії, яке не містить передбачених мотивів прийняття висновків Громадської ради доброчесності. Також, додає до додаткових пояснень Висновок експерта в галузі права № 01-9/1-108 від 28 жовтня 2019 року, в якому вказується на відсутності мотивів прийняття спірного рішення № 469/ко-19.

Відповідно до частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Колегія суддів зазначає, що протягом останніх поспіль призначених до розгляду справи, а саме 09 липня 2020 року, 13 серпня 2020 року позивач та його представники в судове засідання не з`являлися, розгляд справи відкладався за клопотанням представника позивача.

В останнє судове засідання яке було призначене на 24 вересня 2020 року ні позивач, ні її представники, як і представник відповідача знову в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що один представник більше не представляє інтереси позивача, другий представник перебуває у відпустці, а третій представник буде приймати участь в судовому засіданні в якості представника сторони по цивільній справі в суді першої інстанції.

Колегія суддів відхилила клопотання представника про відкладення розгляду справи, та з урахуванням вимог ст. 205 КАС України вважала за можливе продовжити розгляд справи по суті. Повторна (третя поспіль) неявка в судове засідання позивача, його представника та представника відповідача, явка яких обов`язковою не визнавалась та які належним чином та завчасно були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду, вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник третьої особи надав пояснення щодо фактичних обставин справи. Вказав на те, що на даний час Вища рада правосуддя відносно ОСОБА_1 рішень за наслідками розгляду спірного рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12 червня 2019 року № 469/ко-19 не приймала. Просив ухвалити законне судове рішення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи, що були підставою для розгляду та вирішення питання щодо проходження ОСОБА_1 призначеного відносно неї кваліфікаційного оцінювання, за результатами якого позивач була визнана такою, що не відповідає займаній посаді судді за критеріями професійної етики та доброчесності, наданий відповідачем відзив на позовну заяву та інші документи встановила наступне.

Указом Президента України «Про призначення суддів» № 926/2002 від 14 жовтня 2002 року ОСОБА_1 призначено суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу строком на п`ять років.

На підставі Постанови Верховної Ради України № 525-VI від 18 вересня 2008 року позивач обрана на посаду судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 09 вересня 2010 року «Про обрання суддів» ОСОБА_1 , як суддю, яку раніше обрано безстроково, було обрано на посаду судді апеляційного суду Дніпропетровської області. Наказом № 138 від 12 жовтня 2010 року ОСОБА_1 зарахована до складу апеляційного суду Дніпропетровської області.

20 жовтня 2017 року Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді за списком згідно з додатком № 1, зокрема судді Дніпропетровського апеляційного суду ОСОБА_1 (№ з/п 637).

Згідно рішення ВККС № 8/зп-18 від 01 лютого 2018 року встановлено черговість етапів проведення кваліфікаційного іспиту: перший етап - складення іспиту; другий етап - дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішенням Комісії від 03 березня 2018 року № 44/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 19 лютого 2018 року, зокрема судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , яку допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Громадською радою доброчесності 15 березня 2018 року надано Комісії висновок про невідповідність судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики (далі - висновок ГРД), затверджений 12 березня 2018 року.

Також, у день співбесіди із суддею 22 березня 2019 року на електронну пошту Комісії о 12 годині 16 хвилин надійшов ще один документ з назвою: «Висновок про невідповідність судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики», який за змістом був аналогійним попередньо наданому висновку ГРД від 12 березня 2018 року.

Колегією Комісії 22 березня 2019 року завершено проведення співбесіди із суддею (27 березня, 23 травня, 09 жовтня 2018 року оголошувались перерви), під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, зокрема обставин, які виникли під час дослідження суддівського досьє та вказані у висновку ГРД.

Під час проведення співбесід розглядалися питання, вказані у висновку Громадської ради доброчесності (далі - ГРД), а саме:

1. Розгляд у 2009 році двох Протоколів про адміністративне правопорушення відносно посадових осіб ТОВ «Капітал» за ст. 163-1 КУпАП

2. Невнесення позивачем до електронної декларації за 2016 рік відомостей щодо придбання чоловіком ОСОБА_2 транспортного засобу «НОNDА», моделі VFR 1200, тип ТЗ - загальний мотоцикл, мотоцикл-А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наявність у власності судді ОСОБА_1 - мопеда, відомості про який не внесено до декларації.

3. Звернення позивача у 2011 році до суду, яким порушене право власності було захищене, рішення не оскаржувалось сторонами і вступило в законну силу.

Стосовно доводів, вказаних у висновку ГРД ОСОБА_1 надала усні і письмові пояснення та копії підтверджуючих документів.

За результатами засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 березня 2019 року, під час проведення співбесіди та визначення результату кваліфікаційного оцінювання місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді Комісією ухвалено рішення № 58/ко-19, відповідно до якого, суддя апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 набрала загальну кількість балів 672,9 та відповідає займаній посаді. Рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККСУ.

Комісія у пленарному складі, за наслідками дослідження рішення Комісії від 22 березня 2019 року № 58/ко-19, ухвалене у складі колегії Комісії, висновок ГРД, пояснення судді та долучені до них документи, встановила, що колегією Комісії було надано помилкову оцінку дослідженим матеріалам досьє судді та ухвалено передчасне рішення про визнання судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 такою, що відповідає займаній.

Зважаючи на викладене, Комісія дійшла висновку про не підтримання рішення Комісії від 22 березня 2019 року № 58/ко-19, ухваленого у складі колегії про визнання судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 такою, що відповідає займаній посаді, оскільки воно не було підтримано не менше ніж одинадцятьма членами Комісії голосів (з одинадцяти членів Комісії: 8 - за, 3 - проти).

За результатами розгляду питання, відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді, колегією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України було прийняте оскаржуване рішення № 469/КО-19 від 12 червня 2019 року.

Вказані обставини не є спірними між сторонами.

Основним спірним питанням у межах справи, з огляду на предмет заявлених позовних вимог, є прийняття ВККСУ, на думку позивача, протиправного рішення від 12 червня 2019 року № 469/ко-19 про визнання ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді судді за критеріями професійної етики та доброчесності, та про внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення її з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Інша вимога щодо зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення за наслідками пройденого первинного кваліфікаційного оцінювання суддею ОСОБА_1 є похідною та її задоволення залежить від основної частини.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Суд виходить з наступного.

Розглядаючи справи, предметом яких є вирішення питання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суди мають встановити насамперед, чи прийняте таке рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а також, чи порушує воно права та охоронювані законом інтереси особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджується ВККС.

На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 3 листопада 2016 року затвердила Положення № 143/зп-16, а рішенням від 4 листопада 2016 року № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (в редакції чинній на час спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 34 та 37 розділу ІІІ Положення № 143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Рішення Комісії про невідповідність судді займаній посаді є підставою для внесення подання до Вищої ради правосуддя з рекомендацією про звільнення судді з посади.

Пунктами 10 та 11 розділу V Положення № 143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень:

про відповідність займаній посаді судді;

про невідповідність займаній посаді судді.

Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.

Відповідно до частин другої і третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Зауваження позивача стосовно присутності на пленарному засіданні лише 11 членів Комісії, замість 16 осіб, та неповідомлення позивача про причини відсутності у складі Комісії ОСОБА_4 є безпідставними, з огляду на абз. 2 ч. 1 ст. 88 Закону № 1402. Відповідачем дотримано кворум встановлений законом щодо прийняття рішень. Обов`язку ВККС щодо необхідності повідомлення позивача про причини відсутності члена Комісії не встановлено. Відсутність повноважень складу членів Комісії позивачем не доведена та не спростована.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП.

Тобто, вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

Водночас за нормами Закону № 1402-VIII (стаття 88) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, суддя (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.

При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком безумовного звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС.

З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

ВРП може ухвалити рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді з посади. В цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, Суд вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.

Враховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці Європейського суду з прав людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ужите в цій нормі формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду за цими правилами не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні для цього підстави. Для оскарження рішення ВККС щодо надання рекомендації такою подією чи фактором є рішення, ухвалене за відповідною рекомендацією.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у п. 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. п. 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 9901/681/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 9901/731/18, від 19 червня 2019 року у справі № 9901/539/18, від 25 червня 2019 року у справі № 9901/47/19, від 29 квітня 2020 року у справі № 9901/831/18, від 06 травня 2020 року у справі № П/9901/697/18, від 20 травня 2020 року у справі № 9901/672/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/769/18.

Узагальнюючи наведене, Суд зазначає, що спірне рішення ВККС є тим рішенням, яке не може бути самостійним предметом судового розгляду. Ці обставини унеможливлюють розгляд справи по суті спору, на предмет його законності й обґрунтованості та є підставами для закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 239 КАС передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У цій справі такої потреби немає, адже мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 241-246, 250, 255, 262, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вища рада правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12 червня 2019 року № 469/ко-19 - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2020 року.

Головуючий суддя М. М. Яковенко

Судді Н. А. Данилевич

І. В. Дашутін

Н. В. Шевцова

О. О. Шишов