Справа № 520/4393/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р. Справа № 520/4393/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.06.20 по справі № 520/4393/2020

за позовом Приватного підприємства "БУДАР-АГРО"

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "БУДАР-АГРО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 17.03.2020 р.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Приватного підприємства "БУДАР-АГРО" суму сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 17.03.2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Приватного підприємства "БУДАР-АГРО" (вул. Центральна, буд. 250,с. Землянки, Вовчанський район, Харківська область, )суму сплаченого судового збору у розмірі 7813 (сім тисяч вісімсот тринадцять) грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 05.03.2020 року фахівцем відділу перевірок платників податків Салтівського управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Харківській області складений акт №650/20-40-05-15-07/38366571 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Будар-Агро», з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з контрагентом - постачальником: ТОВ «ВіннерКОМ» (код за ) за період лютий 2019 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За результатами перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит за лютий 2019 р. та донараховано податку на додану вартість на суму 416704 грн. (а.с.5-18)

На підставі акту №650/20-40-05-15-07/38366571 від 05.03.2020 року заступником начальника ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2020 року, яким нараховано позивачу ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 520880,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 416704,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 104176,00 грн.(а.с.21)

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем даних податкового обліку за господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Віннер КОМ», оскільки визнав, що надані позивачем первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, і наявності у них дефектів контролюючим органом не доведено.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, висновки відповідача про встановлені з боку позивача порушення, ґрунтуються на тому, що в ході перевірки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій протягом перевіреного періоду з суб`єктом господарювання ТОВ «Віннер КОМ».

Позиція податкового органу, викладена в акті перевірки та в апеляційній скарзі полягає в тому, що реальність господарських операцій із вказаним контрагентом неможливо підтвердити через відсутність інформації щодо транспортування та зберігання ТМЦ, відсутність оплати за придбаний позивачем товар, відсутність документів, які підтверджують якість товару .

Разом із тим, колегія суддів вважає вказані висновки контролюючого органу про наявність податкового правопорушення з боку позивача, необґрунтованими, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

За приписами пункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, віднесення сум до доходів та витрат при визначенні об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тобто, аналіз реальності господарської діяльності суб`єкта господарювання повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідати їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні показників податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому, положення податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів, призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення продавцем або покупцем товару вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

При застосуванні зазначених правил оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій з виконання послуг та поставки товарів, необхідно досліджувати документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 року № 818/792/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки висновок контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства базується на доводі про відсутність реального здійснення господарських операцій з постачання мінеральних добрив між позивачем (покупець) та ТОВ «Віннер КОМ», встановлення обставин щодо фактичного здійснення цих операцій є предметом доказування у цій справі.

Колегією суддів встановлено, що між ПП «Будар - Агро» (Покупець) та ТОВ «ВіннерКОМ» (Постачальник) укладено договір від 25.02.2019 року №3/19-У, згідно пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у встановлені у даному договорі термін мінеральні добрива (далі по тексту - Товар) у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти товар, сплатити за нього грошові кошти. Пунктами 4.2., 4.5., 6.2. Договору передбачені умови оплати, а також наслідки несвоєчасної оплати за Товар та черговість погашення боргів. Пунктом 10.1. Договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2019 року, а в частині взаєморозрахунків (грошових зобов`язань) - до повного їх виконання. (а.с.22)

Згідно специфікації №1 від 25.02.2019 року до договору від 25.02.2019 року №3/19-У, товаром є добрива: азотно-фосфатно-калійне NPK 16:16:16 у кількості 80 тон за ціною 10720 грн. за од. без ПДВ; азотно-фосфатно-калійне NPK 10:26:26 у кількості 100 тон за ціною 12560,00 грн. за од. без ПДВ. Загальна сума договору разом з ПДВ склала 2 536 320 грн. (а.с.25)

На виконання умов договору від 25.02.2019 року № 3/19-У Постачальник поставив, а Покупець прийняв добриво азотно-фосфатно-калійне NPK 16:16:16 у кількості 78,6 т за ціною 12864,0 грн. з ПДВ: азотно-фосфатно-калійнеNPK 10:26:26 у кількості 98,8 тон за ціною 15072,0 грн. за од. з ПДВ на загальну суму 2500224,00 гривень, в тому числі ПДВ 416704,00 гривень, що підтверджується видатковими накладними: № 132 від 25.02.2019 року на суму 663168,00 гривень з ПДВ, № 136 від 26.02.2019 року на суму 663168,00гривень з ПДВ, № 140 від 27.02.2019 року на суму 589 862, 40 гривень з ПДВ, № 141 від 28.02.2019 року на суму 584 025.60 гривень з ПДВ. (а.с.26, 28, 30, 32)

Відповідно до умов договору від 25.02.2019 року № 3/19-У, Товар був фактично доставлений Постачальником на адресу Покупця: Харківська обл. Вовчанський район, село Землянки, що підтверджується товаро-транспортними накладними від 25.02.2019 року № 21/02, від 26.02.2019 року № 24/02, від 27.02.2019 року №25/02, від 27.02.2019 року № 27/02. (а.с.27, 29, 31, 33)

В бухгалтерському обліку ПП «Будар-Агро» оформлення придбання добрив відображено за Дт рахунку 208 «Мінеральні добрива» та Кт рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками». (а.с.59-62)

Розвантаження Товару проводилось власними силами ПП «Будар-Агро» за допомогою трактору колісного МТЗ-80 з встановленим додатковим обладнанням К У 11-0.8 для проведення вантажо-розвантажувальних робіт, що підтверджується договором оренди №10/02-1 від 10.02.2018 року. (а.с.44)

Зберігання добрив виконувалось у складських приміщеннях, що розташовані за адресою: Вовчанський район, с. Землянки, вул. Східна, буд.53-5, що підтверджується договором оренди від 20.06.2017 року № 20/06-1. (а.с.49)

З матеріалів справи вбачається, що Постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні на загальну суму 2500224,00 грн., в т.ч. ПДВ 416704 грн., в тому числі:

№ 806 від 25.02.2019 року на загальну суму 331584,00 грн.. в т.ч. ПДВ 55264,00 грн.;

№ 807 від 25.02.2019 року на загальну суму 331584,00 грн., в т.ч. ПДВ 55264.00 грн.;

№ 803 від 26.02.2019 року на загальну суму 331584,00 грн., в т.ч. ПДВ 55264,00 грн.;

№801 від 26.02.2019 року на загальну суму 331584,00 грн., в т.ч. ПДВ 55264,00 грн.;

№ 799 від 27.02.2019 року на загальну суму 283008,00 грн.. в т.ч. ПДВ 47168,00 грн.;

№ 797 від 27.02.2019 року на загальну суму 306854,40 грн.. в т.ч. ПДВ 51142.40 грн.;

№ 793 від 28.02.2019 року на загальну суму 283008,00 грн., в т.ч. ПДВ - 47168, 00 грн.;

№ 794 від 28.02.2019 року на загальну суму 301017,60 грн., в т.ч. ПДВ - 50169,60 грн. (а.с.63-78)

Суму податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних було включено до податкового кредиту в лютому 2019 року, що підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2019 року. (а.с.79-85)

Зі змісту пояснень позивача встановлено, що оскільки основним видом діяльності ПП «Будар-Агро» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, придбані мінеральні добрива використовувались для власних потреб підприємства - внесення добрив під весняну культивацію ґрунту та на підживлення озимої пшениці, що підтверджується первинними документами про внутрішнє переміщення запасів, а саме: актами №1,2 про використання мінеральних, органічних добрив та засобів хімічного захисту рослин за березень 2019 року, лімітно-забірною карткою №1 на отримання матеріальних цінностей за березень 2019 року; списання оформлено внутрішніми накладними та відображено в бухгалтерському обліку наступною проводкою Кт 208 «Мінеральні добрива» Дт 231 «Виробництво в рослинництві». (а.с.35-43)

За доводами апеляційної скарги, на підставі аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «ВІННЕР КОМ» за січень-лютий 2019, вбачається, що підприємство веде діяльність, направлену на штучне формування податкового кредиту для подальшого штучного формування податкового кредиту покупців. Отже, документальне оформлення ТОВ «ВІННЕР КОМ» здійснених у січень-лютий 2019, фінансово-господарських операцій не має під собою юридичних та податкових наслідків, оскільки вони визначаються відповідно до правовідносин, що реально настали між сторонами ТОВ «ВІННЕР КОМ» та його постачальниками та покупцями були відсутні реальні правочини, які б призводили до зміни активів пасивів учасників руху ПДВ.

Колегія суддів зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі, якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податків, в даному випадку позивач, не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 по справі № 805/10886/13-а (провадження № К/9901/1424/18) зазначає, що за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов`язання.

Як встановлено колегією суддів в ході розгляду справи, господарські операції між ТОВ ВІННЕР КОМ та позивачем підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження придбання ТМЦ та послуг у постачальників, зберігання товарів, про відсутність інформації про власні і орендовані фонди ТОВ «Віннер КОМ», не підтвердження ланцюга постачання ТМЦ до контрагента, відповідності якості товару, тощо, оскільки підприємство (позивач) не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

Крім того, вимоги Положення №88 п.2.4 при заповненні обов`язкових реквізитів первинних документів: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа (форми); дату і місце складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності документів щодо оплати позивачем придбаного товару, оскільки позивачем було сформовано податковий кредит на підставі другої події відповідно до п. п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: за датою отримання платником податку товарів. Крім того пунктами 4.2., 4.5., 6.2. Договору поставки передбачені умови оплати, а також наслідки несвоєчасної оплати за товар та черговість погашення боргів, а тому сторони договірних зобов`язань узгодили умови оплати та несвоєчасної оплати за товар.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та ТОВ ВІННЕР КОМ.

Отже, на підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано належним чином оформлені копії первинних документів. В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій. Актом перевірки не наведено обставин, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності ПП «Будар- Агро», незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Таким чином, наявність вказаних документів, досліджених колегією суддів під час розгляду справи, спростовують доводи апеляційної скарги про порушення позивачем вимог податкового законодавства, викладені в акті перевірки.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про незаконність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 17.03.2020 р. та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі № 520/4393/2020 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко