Справа № 420/6822/20
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6822/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Війська частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які виразились у відмові нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року; визнати протиправними дії 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, які виразились у відмові нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року; базовим місяцем при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року вважати січень 2008 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму завданої йому не нарахуванням індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року шкоди у розмірі 76756,29 грн.; зобов`язати 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року, з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року та направити відповідні документи для її виплати до Військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з березня 2014 року по 12.01.2018 року він проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а в період з 13.01.2018 року по 31 січня 2020 року, разом з тим в період з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, та з 13 січня по 28 лютого 2018 року йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. В той же час, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, останнє перед оспорюваними періодами підвищення грошового забезпечення відбулося з 1 січня 2008 року, тому базовим місяцем у випадку нарахування індексації має бути січень 2008 року.

Від відповідача 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, що підтверджується роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України. При цьому, порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди. Окрім того, згідно вказівки Департаменту фінансів міністерства оборони України індексація не нараховувалась до окремого роз`яснення. Таким чином, підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення немає.

Від відповідача Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що відповідач не погоджується з позовними вимогами та заперечує проти ним. В обґрунтування свої позиції представник відповідача вказує, що відсутні підстави для визнання дій Військової частини НОМЕР_1 по не нарахуванню та невиплаті індексації грошового забезпечення позивачу протиправними, оскільки Військова частина НОМЕР_1 виконувала роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в якому була вказівка щодо не нарахування індексації грошового забезпечення до окремого роз`яснення. Листами Департаменту фінансів Міністерства оборони України підтверджується, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 лютому 2018 року у Міноборони не було, а також віддано вказівки про проведення виплати індексації починаючи з квітня 2018 року. Також, визначення базового місяця січень 2008 року не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що його основний розмір грошового забезпечення змінився у січні 2008 року. При цьому, для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку № 1078, як базовим місяцем (місяць підвищення) необхідно враховувати січень 2016 року, що передбачено абзацом другим пункту 3 постанови № 1013.

Ухвалою суду від 28 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та повідомлено сторін, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період з 2014 року по 12.01.2018 року проходив службу в Збройних Силах України, зокрема у Військовій частині НОМЕР_1 , та наказом № 8 від 12.01.2018 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та вважався таким, що вибув для проходження подальшої служби в м. Одеса (а.с. 61).

В період з 13 січня 2018 року по 31 січня 2020 року ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України, зокрема у 8 центрі захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, та наказом № 16 від 31.02.2020 року його звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 7).

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити за період з 11 січня 2016 року по 12 січня 2018 року індексацію грошового забезпечення, проте відповіді отримано не було (а.с. 6).

Також, ОСОБА_1 звернувся до 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити за період з 13 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення (а.с. 10-11).

20 липня 2020 року 8 центром захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах листом № 367/584 надано відповідь, в якій повідомлено, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає, тому відстав для її нарахування і виплати немає (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Законом України № 76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч. 6 ст.5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 року (чинній з 11.10.2017 року) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За таких підстав, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 в період з січня 2016 року по січень 2018 року ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 60).

Також, згідно довідки 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах в період січень-лютий 2018 року ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 32).

При цьому, підставою для не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення відповідачі вказують на відсутність коштів та посилаються на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Разом з тим, Законом України Про Збройні Сили України визначено, що правовою основою діяльності Збройних Сил України (до структури яких входять, в тому числі, військові частини) є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, статути Збройних Сил України, інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, що регулюють відносини в оборонній сфері.

З огляду на викладене, відповідачі мають діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до посилання відповідачів на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача.

Водночас, відмова відповідачів у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з посиланням на листи директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України є протиправною, оскільки відповідно до Порядку № 1078 роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики. Крім того, право позивача на нарахування та отримання індексації грошового забезпечення гарантується Законом, у зв`язку з чим листи Департаменту фінансів Міністерства оборони України, на які посилаються відповідачі, не є нормативно-правовим актом та не може застосовуватися відповідачами як передбачене Порядком роз`яснення, оскільки його видано не Мінсоцполітики.

Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказаний правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі № 825/874/17.

При цьому, ст. 18 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року по справі №240/4911/18 та від 07 серпня 2019 року по справі № 825/694/17, від 23 жовтня 2019 року по справі № 825/1832/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, складна фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

При цьому, індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідачів про відсутність механізму виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців за минулий період, оскільки вказана обставина не може бути підставою для позбавлення позивача права на оплату праці, однією з основних державних гарантій якого є індексація грошового забезпечення, а не проведення та невиплата цієї гарантії є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період проходження служби.

При цьому, розрахунок індексації грошового забезпечення, у тому числі встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базового місяця), у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", є компетенцією (дискреційною функцією) відповідачів як органами, в яких позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення. Саме на відповідачів, Військову частину НОМЕР_1 та 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому вимоги щодо встановлення місяцем при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року вважати січень 2008 року та за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року, з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року, є передчасною та задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає передчасними вимоги позивача про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму завданої не нарахуванням індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року шкоди у розмірі 76756,29 грн., оскільки стягненню підлягають вже нараховані суми, але не виплачені.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року; визнання протиправною бездіяльність 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року; зобов`язання 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Також, в позовній заяві позивач просить суд зобов`язати 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах подати до суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах (, адреса місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Війська частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати 8 центр захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня по 28 лютого 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.