Справа № 826/15079/16
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Собківа Я.М., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - Коваленко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12 червня 2015 року №7154-17 та від 30 червня 2016 року №79179-13.

Постановою Окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року зазначені судові рішення скасовані в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30 червня 2016 року №79179-13, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення судів залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - третя особа, Мінекономрозвиту).

Протокольною ухвалою суду замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві його правонаступником - Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року позов у зазначеній частині задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що місцевим судом не досліджено матеріали справи у повному обсязі, що мало наслідком неправильне вирішення справи по суті, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало отримання податковим органом від Мінекономрозвитку інформації про автомобіль позивача. Факт належності автомобіля позивача до об`єктів оподаткування підтверджується листами третьої особи, які містяться у матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

До суду надійшло клопотання від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про заміну відповідача правонаступником.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанов Кабінета Міністрів України «Про затвердження положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» від 06 березня 2019 року №227, «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537 та розпорядження від 21 серпня 2019 року №682-р, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві почало діяльність як орган виконавчої влади та є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Отже, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити клопотання про заміну відповідача у справі Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач є власником легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2013 року випуску, об`ємом дизельного двигуна 4461 куб. см., VIN номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Податковим повідомленням - рішенням ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 30 червня 2016 року №79179-13 позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу, згідно з підпунктом 54.3.3 пункта 54.3 статті 54 та відповідно до підпункта 267.6.2 пункта 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб», код платежу 18011001, в сумі 25000,00 грн. за 2016 рік.

Підставами звернення позивача до суду з позовом у відповідній частині слугувало те, що податковий орган також неправомірно визначив суму грошового зобов`язання з транспортного податка за 2016 рік, адже у вказаний період транспортний засіб позивача вже не підпадав під об`єкт оподаткування транспортним податком.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на час винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення контролюючий орган мав у розпорядженні відповідну інформацію-розрахунок, отриману від Мінекономрозвитку, яка однозначно свідчила би про належність транспортного засобу позивача до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ, що набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII, що набрав чинності 01 січня 2016 року (далі - Закон України №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкта оподаткування транспортним податком.

Підпунктом 267.3.1 пункта 267.3 ст. 267 ПК України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункта 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до названого підпункта в редакції Закону України №909 об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Отже, з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, що вірно було враховано судами попередніх інстанцій.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункта 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядка визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (далі - порядок №403), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядка №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядка №403).

Згідно пункта 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Пунктом 13 Методики закріплено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Аналіз наведених положень Методики та Порядка визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

У той же час, обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Отже, межі повноважень податкового органа полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Як убачається із матеріалів справи, станом на день прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення третьою особою листом від 22 лютого 2016 року №3252-08/47797-03 надано інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року. Додатками до зазначеного лист є:

- інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», в якій автомобіль позивача відсутній;

- інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації з інших джерел, в якій зазначено автомобіль позивача зі строком експлуатації до 1 року;

- перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити, в якому автомобіль позивача відсутній.

На обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідачем надано лист третьої особи від 06 липня 2016 року №3252-08/20315-03, яким на виконання доручень Кабінета Міністрів України від 11 червня 2016 року та від 13 червня 2016 року надано уточнену інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року, підготовлену згідно з Методикою та з урахуванням обговорення проблемних питань нарахування транспортного податку на нарадах у Мінфіні, які відбулись 16, 17, 21 та 24 червня 2016 року. Додатками до зазначеного листа є:

- інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», в якій зазначено автомобіль позивача;

- інформація щодо автомобілів, середньооринкова вартість яких розрахована на основі інформації з інших джерел, в якій зазначено автомобіль позивача зі строком експлуатації до 1 року;

- перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити, в якому зазначено автомобіль позивача без інформації про строк експлуатації.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 30 червня 2018 року у відповідача була відсутня інформація про автомобіль позивача, що виключає правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Доводи апеляційної скарги наведені висновки суду не спростовують.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 242-244, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Я.М. Собків

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови буде складений потягом п`яти днів.)