Справа № 287/10/20
Суддя: Винар Л. В.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ЕАК № 1879481 від 19.12.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

03.01.2020 року до Олевського районного суду Житомирської області надійшли матеріали вищезазначеного адміністративного позову, в якій позивачка просить суд скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону 1 старшого лейтенанта поліції Кириленка Сергія Миколайовича Управління патрульної поліції в Житомирській області серія ЕАК № 1879481 від 19.12.2019 року про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП, як незаконну та закрити провадження у справі.

Позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти № 1 батальйону 1 старшого лейтенанта поліції Кириленка Сергія Миколайовича Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАК № 1879481 від 19.12.2019 року позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП за те, що нібито 19.12.2019 року о 10 год. 30 хв. в с. Осикове Бердичівського району, на автодорозі Виступовичі Житомир - М.Подільський, на 213 км., керуючи транспортним засобом Ауді Q3, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась у лівій смузі дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі та при виконанні перестроювання в праву смугу не увімкнула відповідний покажчик повороту, чим порушила п.п. 9.2.б. ПДР та 11.5 ПДР (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху). Позивачка вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною у зв`язку з тим, що в даному випадку інспектором під час розгляду справи не було пред`явлено доказів вчинення позивачкою правопорушення, яке нею фактично не вчинено. У постанові інспектором не зазначено якими доказами стверджується факт вчинення правопорушення, таким чином навіть при наявності відеозапису він не може бути взятий судом до уваги як належний та допустимий доказ. Інспектор мав у постанові зазначити відомості про прилад, яким знято факт правопорушення. 28.12.2019 року позивачкою безпосередньо до УПП в Житомирській області було подано заяву про надання копії відеозапису, якщо такий здійснювався 19.12.2019 року о 10 год. 30 хв. в с. Осикове Бердичівського району, на автодорозі Виступовичі Житомир М. Подільський, на 213 км. Працівники поліції в усній формі повідомили позивачку про те, що такий запис відсутній. На час подачі даного позову відповідь на подану позивачкою заяву щодо надання матеріалів та відеозапису правопорушення не надходила. Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання інспектором своїх службових обов`язків при розгляді справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. Також, у інспектора на час винесення постанови про накладення стягнення взагалі були відсутні докази порушення ПДР в частині руху по лівій смузі дороги, яка має дві полоси в одному напрямку при вільній правій. Зазначені обставини інспектором взагалі не перевірялися та позивачка такого правопорушення не вчиняла. Клопотання позивачки з приводу перенесення розгляду справи на інший день, з огляду на сімейні обставини (смерть близької людини) інспектор відхилив без будь якого обґрунтування. Крім того, в даному випадку, справа про накладення на позивачку адміністративного стягнення розглянута іншою особою. Під час зупинки автомобіля питання щодо порушення з`ясовувались сержантом поліції Прокопенко Артуром Володимировичем, посвідчення ЖТП № 004159 від 31.01.2018 року. Разом з тим сама постанова винесена старшим лейтенантом поліції Кириленко Сергієм Миколайовичем. Таким чином, позивачці не відомо чи взагалі інспектор Кириленко С.М. був присутній при обставинах про які йдеться у позові та ще й виявляється розглядав справу. Отже, враховуючи вищенаведене позивачка не погоджується із оскаржуваною постановою інспектора та вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

31.08.2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілену судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 01.09.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задоволити, оскільки у відповідача відсутні докази вчинення нею правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2019 року інспектором роти № 1 батальйону 1 старшим лейтенантом поліції Кириленком Сергієм Миколайовичем Управління патрульної поліції в Житомирській області відносно позивачки винесено постанову серії ЕАК № 1879481 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, згідно якої позивачка ОСОБА_3 , 19.12.2019 року о 10.30 год. в с. Осикове, на автодорозі Виступовичі- Житомир- М.Подільський, 213 км., керуючи транспортним засобом Ауді Q3, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по лівій смузі дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі та при виконанні перестроювання в праву смугу не увімкнула відповідний покажчик повороту, чим порушила п.п. 9.2.б. ПДР та 11.5 ПДР (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху) та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому відносно позивачки було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено,що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також визначено ст. 251 КУпАП України.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1879481, якою позивачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, однак відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачкою вимог ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, відео з нагрудної боді камери працівника поліції, який розглядав справу про адміністративне правопорушення та виносив оскаржувану постанову відносно позивачки ОСОБА_3 матеріали справи не містять. 07.09.2020 року до суду від УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, засобами електронного зв`язку, надійшло клопотання про надання відповідачу часу для ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву. Судом 08.09.2020 року засобами електронного зв`язку та 09.09.2020 року засобами поштового зв`язку на адресу відповідача направлено копію позовної заяви з додатками, проте на час розгляду справи відзиву від відповідача так і не надійшло.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Суд також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, оскільки позивачка заперечує скоєння правопорушення, доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить висновку про недоведеність наявності в діях позивачки складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 31, 40 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 22, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 9, 23, 38, 121 ч. 5, 251 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 194, 229, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ЕАК № 1879481 від 19.12.2019 року задоволити.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону 1 старшого лейтенанта поліції Кириленка Сергія Миколайовича Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАК № 1879481 від 19.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя: Л.В.Винар