Справа № 748/1128/20
Суддя: Хоменко Л. В.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/10/20
Єдиний унікальний № 748/1128/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Грибановської В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Коноплі Ю.М.

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Бугрим М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , інспектора управління патрульної поліції в Чернігівській області, Управління патрульної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , визнання незаконними дій та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області із позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25 травня 2020 року серії ДП18 № 471789 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП, визнати незаконними дїї інспектора по винесенню оскаржуваної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності, стягнути моральну шкоду у розмірі однієї гривні та судові витрати. Вимоги обгрунтовує тим, 25 травня 2020 року, посадовою особою управління патрульної поліції ГУНП в Чернігівській області, була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія ДП18 № 471789, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Вказана постанова була отримана особисто ОСОБА_1 і підписана із зазначенням про незгоду у її винесенні. Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням вимог законодавства, без належних та допустимих доказів, за відсутності дійсного факту вчинення адміністративного правопорушення, а тому є протиправною, незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, діями посадової особи патрульної поліції Гордієнка Я.С. та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, погіршився стан здоров`я, він отримав нервовий стрес, підвищився тиск та різко збільшився вміст цукру у крові. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в одну грн.

Ухалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі.

08 серпня 2020 року інспектором поліції Гордієнком Я.С. надано відзив на адміністративний позов, у якому він просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, моральна шкода не підтверджена належними доказами, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню судом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Конопля Ю.М. позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Їх пояснення зводяться до того, що 25 травня 2020 року позивач під`їхав на стоянку до головного офісу банку «Райфайзен Банк Аваль» (м. Чернігів пр. Перемоги 21) для вирішення ряду власних питань та зустрічі з адвокатом ОСОБА_3 . Однак припаркуватись він не зміг, бо службовий автомобіль управління патрульної поліції MITSUBISHI OUTLANDER перекривав два паркомісця. На прохання ОСОБА_1 від`їхати та дати йому можливість припаркуватись, працівник поліції демонстративно вийшов із службового автомобіля, підняв кришку багажника, вдягнув жилет, та лише після повторного прохання від`їхати і зауваження про порушення правил дорожнього руху, від`їхав з парковки. ОСОБА_1 заїхав на стоянку, його адвокат ОСОБА_3 з тих же причин також не зміг припаркуватися. У подальшому ОСОБА_1 пояснив працівнику поліції, що порушувати правила дорожнього руху не має права ніхто. Однак працівник поліції відреагував неадекватно, почав підвищувати голос, хапати його за руку, зриватися на крик, а потім зазначив, що він зараз притягне до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Потім ОСОБА_2 щось переглянув на бодікамері та повідомив, що правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, в діях ОСОБА_1 він вбачає порушення ч.1 ст.127 КУпАП, тому ним буде винесена постанова. Однак, всупереч вимогам, передбаченим ст.ст. 279, 279-1 КУпАП, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не представився, не встановив особу правопорушника за паспортом чи іншим документом, не встановив особу адвоката і не роз`яснив права особі, яка притягається до адмінвідповідальності і лише на неодноразові вимоги адвоката роз`яснив права, передбачені ст.268 КУпАП. Відразу після цього, адвокатом було заявлено клопотання про відвід ОСОБА_2 , як особи, яка є упередженою та зацікавленою і не може розглядати дану справу, але це клопотання розглянуто не було. ОСОБА_2 було повідомлено, що він є посадовою особою поліції, тому він може і буде розглядати справу, без будь-яких мотивів. ОСОБА_2 звинуватив ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.127 КУпАП - перехід проїзної частини у невстановлених місцях, тобто як пішохода. Вважає, що він не був пішоходом взагалі і проїздну частину не перетинав. Зазначеними діями інспектора йому заподіяна моральна шкода, він хворіє на цукровий діабет, рознервував, у нього піднявся цукр у крові, він змушений був приймати ліки. Моральну шкоду оцінив в одну гривну.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Чернігівській області Бугрим М.П. позовні вимоги не визнав, вважав, що не має підстав для задоволення позову, крім того, позивач скористався правом на оскарження постанови відносно нього до керівника установи, яким оскаржувана постанова була скасована, а справа направлена на новий розгляд. Тобто, вважав, що права позивача таким чином були відновлені, тому просив закрити провадження по справі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вважав, що при розгляді справи відносно позивача його дії відповідали вимогам закону та посадових інструкцій, прав позивача він не порушував. Підтримав заперечення щодо позову, викладені у відзиві. Вважав, що його діями позивачу моральної шкоди не спричинено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

права

Судом встановлено, що постановою 25 травня 2020 року постановою серії ДП18 № 471789 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП у тому, що він 25 травня 2020 року о 10 год.28 хв. у м.Чернігові по Проспекту Перемоги, 21 перейшов проїзну частину у невстановленому місці поза межами пішоходного переходу, чим порушив п.4.7 Правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР). Згідно з п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до норм статті 17 Закону України «Про дорожній рух» пішохід, тобто особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу, зобов`язаний: рухатися по тротуарах, пішохідних або велосипедних доріжках, узбіччях, а в разі їх відсутності - по краю проїзної частини автомобільної дороги чи вулиці., перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч, керуватися сигналами регулювальника та світлофора в місцях, де дорожній рух регулюється, не затримуватися і не зупинятися без необхідності на проїзній частині автомобільної дороги, вулиці і залізничному переїзді, не переходити проїзну частину автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, поза пішоходними переходами при наявності роздільної смуги, а також у місцях, де встановлені пішохідні чи дорожні огородження;стримуватися від переходу проїзної частини при наближенні транспортного засобу з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, не виходити на проїзну частину із-за нерухомого транспортного засобу або іншої перешкоди, що обмежує видимість, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

З відеозапису, переглянутого у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 проїжджої частини не переходив, тобто у його діях відсутнє порушення пункту 4.7 Правил дорожнього руху.

Постановою начальника управління патрульної поліції в Чернігівській області Думича А. скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25 травня 2020 року серії ДП18№ 471789 за ч.1 ст. 127 КУпаП відносно ОСОБА_1 , а справу направлено на новий розгляд, оскільки в діях ОСОБА_1 не встановлено порушень п 4.7 Правил дорожнього руху.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень пункту 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльній суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У судовому засіданні відповідачі просили, посилаючись на дану норму, закрити провадження у справі. Проте, суд вважає, що незважаючи на те, що постанову серії ДП18 № 471789 від 25 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасовано, а справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд, клопотання відповідачів про закриття провадження по справі не підлягає задоволенню, оскільки, розглянувши справу, дослідивши надані докази, суд дійшов до переконання, що скасуванням оскаржуваної постанови повно не відновлено законні права та інтереси позивача, тим більше, що скасування оскаржуваної постанови мало місце після звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Так, при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до адміністративної відповідальності складання процесуального документа повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію». Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Положеннями Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання. За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу. Частиною 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Частина 4 ст. 258 КУпАП визначає, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП, відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України. Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, застосований інспектором зворотній алгоритм дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення унеможливив реалізацію позивачем прав, регламентованих статтею 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Так, з наданого позивачем відеозапису вбачається, що він своїм автомобілем під`їхав до стоянки офісу банку «Райфайзен Банк Аваль» (м. Чернігів пр. Перемоги 21), однак припаркуватись не зміг, бо службовий автомобіль управління патрульної поліції MITSUBISHI OUTLANDER перекривав два паркомісця. На прохання ОСОБА_1 від`їхати та дати йому можливість припаркуватись, працівник поліції вийшов із службового автомобіля, підняв кришку багажника, вдягнув жилет, та лише після повторного прохання від`їхати і зауваження про порушення правил дорожнього руху, від`їхав з парковки, після чого ОСОБА_1 заїхав на стоянку. Далі зафіксовано, що інспектор перелядає запис з бодікамери, далі повідомив, що буде відбуватись розгляд справи, роз`яснив права ст.63,268,307, 308 КУпАП, після чого адвокат ОСОБА_3 заявив відвід інспектору ОСОБА_2 . Відвід мотивований тим, що він суб`єктивно розгляне справу, оскільки створив ситуацію, перекривши два паркомісця на стоянці, за якої намагається безпідставно притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Далі інспектор заслухав пояснення ОСОБА_1 , спитав де він народився, чи буде отримувати постанову, далі знову на встановлення даних про особу запитав де він проживає.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, оскільки порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не відреагував на підставно заявлений йому відвід та , будучи, на думку суду, упередженим у розгляді даної справи, безпідставно виніс оскаржувану постанову про порушення позивачем вимог пункту 4.7 Правил дорожнього руху, а саме, що він перейшов проїжджу частину у невстановленому місці поза межами пішоходного переходу. Дане правопорушення не знайшло підтвердження у судовому засіданні. Зазначене є підставою для визнання дій іспектора поліції незаконними, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.. Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

За приписами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом притягнення його до адміністративної відповідальності та погіршенням стану здоров`я під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, наданими суду доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому суд зауважує, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди. Будь- яких доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди позивач суду не надав.

Відтак, вимогу позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 3 ст. 2 КАС України визначено, що верховенство права є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. На підставі наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. У іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до положень ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840, 80 грн. за немайнову вимогу про відшкодування моральної шкоди відшкодуванню з відповідача не підлягає, оскільки у задоволенні позову у цій частині позивачу відмовлено. З відповідача Управління патрульної поліції в Чернігівській області у відповідності до положень ч.1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. Крім того, ОСОБА_1 оплачено послуги на правову допомогу адвоката Коноплі Ю.М., на розрахунковий рахунок TOB «Юридична компанія «ЮРКОН», в якій він працює, в сумі 1000 грн. При цьому суду надано: рахунок фактуру № С-01/ПА від 25 травня 2020 року, квитанцію про сплату ОСОБА_1 1000 грн. ТОВ " Юридична компанія " ЮРКОН"(а.с.8,10),свідоцтво платника єдиного податку ТОВ " Юридична компанія"ЮРКОН"( а.с.11), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ТОВ " Юридична компанія"ЮРКОН"(а.с. 12), наказ про призначення ОСОБА_3 на посаду головного юриста ТОВ " Юридична коспанія " ЮРКОМ"(а.с. 13), договір про надання правової допомоги від 25 травня 2020 року (а.с.38), акт виконаних робіт від 28 травня 2020 року (а.с.9). Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, враховуючи, що витрати на правову допомогу, понесені позивачем, підтверджені документально, є співмірними з заявленими позовними вимогами, тому підлягають стягненню з відповідача Управління патрульної в Чернігівській області відповідно до положень ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача у заявленому розмірі - 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241 -244, 286КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії інспектора управління патрульної поліції Гордієнка Я.С. по винесенню постанови та притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Скасувати постанову серії ДП18 № 471789 від 25 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 127 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. в рахунок сплаченого судового збору та 1000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській обл., 07.10.1999р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ВІДПОВІДАЧ 1: ОСОБА_2 , інспектор управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, вул. Громадська 66, м. Чернігів, 14037

ВІДПОВІДАЧ 2: Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, вул. Громадська 66, м. Чернігів, 14037

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Хоменко