Справа № 380/5202/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/5202/20 пров. № А/857/9560/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року про повернення позовної заяви (суддя Кухар Н.А., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №380/5202/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області,

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління СЗН Самбірської РДА, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до положень ст.12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту»; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у 2014 році, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, відповідно до ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169 КАС України, у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду і відсутністю заяви про поновлення такого строку, та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 07.07.2020 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку для звернення до суду, яке обгрунтовано тим, що про протиправну бездіяльність відповідача у 2014 році позивач дізнався лише 24.06.2020 року з державного реєстру судових рішень та коли отримав відповідь від відповідача. Також зазначив позивач, що бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації про визнання протиправними бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернено позивачу, відповідно до п.9 ч.4 ст.169, ч.2 ст.123 КАС України, у зв`язку з визнанням судом неповажними підстав, вказаних позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року виправлено описки в ухвалі судді від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви, шляхом внесення виправлень в описову частину цієї ухвали.

З ухвалою суду першої інстанції від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви від 24.07.2020р. помилково зазначає дати прийняття процесуальних документів, які в принципі абсурдні та неможливі, зокрема, про те, що ухвалою суду від 11.12.2019р. позовну заяву було залишено без руху, а також, що 27.12.2019р. на адресу суду позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви у цій справі, оскільки позовна заява надійшла до суду лише 06.07.2020 року. Також, вважає апелянт помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня є регулярною, то позивач мав можливість дізнатися про порушення своїх прав ще у квітні-травні 2014 року. Зазначає апелянт, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі грошової допомоги до 5 травня є триваючою і тривала до винесення рішення Конституційним Судом України від 27.02.2020р. у справі №3-р/2020. Крім цього, апелянт звертає увагу на неодноразові правові висновки Верховного Суду про те, що строк звернення до суду не застосовується до правовідносин, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальний захист.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся в суд із адміністративним позовом у липні 2020 року та оспорює бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів також зазначає, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що спірна виплата є регулярною та разовою, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні 2014 року при отриманні щорічної допомоги до 5 травня.

Покликання апелянта на триваючий характер бездіяльності відповідача щодо невиплати разової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі, передбаченому законом, є безпідставними, оскільки перебіг встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду законодавець пов`язує саме з фактом обізнаності особи (коли особа дізналася або повинна була дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з тривалістю заподіюваної особі шкоди та/чи фактом припинення протиправних, на думку позивача, дій (бездіяльності) відповідача.

При цьому, визначення правопорушення як «триваючого» може мати значення у контексті притягнення відповідача (суб`єкта владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інших осіб, до яких звернена вимога позивача) до відповідальності (адміністративної, кримінальної, дисциплінарної).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта (позивача) про те, що про протиправну бездіяльність відповідача і про порушення своїх прав він дізнався лише 24.06.2020 року із отриманої відповіді відповідача.

Так, із змісту позовної заяви та матеріалів справи видно, що щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік позивач отримав ще у 2014 році, був обізнаний про розмір такої грошової допомоги і з того часу міг реалізувати своє право на оскарження дій чи бездіяльності відповідача щодо виплати такої грошової допомоги в меншому розмірі. Після виплати відповідачем та отримання позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відносини між цими сторонами з приводу такої виплати припинились і не були триваючими надалі.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано правових висновків Верховного Суду щодо того, що строк звернення до суду не застосовується до правовідносин, які виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальний захист, оскільки наведені апелянтом судові рішення Верховного Суду не містять правових висновків про незастосування строку звернення до адміністративного суду у розглядуваній категорії справ щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня згідно Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що в оскарженій ухвалі суду від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви містяться неточності в датах, то колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року було виправлено описки в ухвалі від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви, шляхом внесення відповідних виправлень в описову частину цієї ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частини 6, 8 статті 169 КАС України).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано виніс ухвалу від 24.07.2020 року про повернення позовної заяви у зв`язку із відсутністю поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №380/5202/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Р. Й. Коваль
В. В. Святецький