Справа № 263/8904/20
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/8904/20
Провадження № 2-а/263/229/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК № 507916 від 15.07.2020.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у 2020 році він був обраний головою автокооперативу «Гранітний», де працює і на теперішній час. У зв`язку із зверненнями членів автокооперативу зі скаргами на руйнування асфальту в районі встановленого при в`їзді/виїзді на територію кооперативу шлагбаума, з метою збереження дорожнього полотна в цьому районі, на засіданні правління кооперативу 05.05.2020 було прийнято рішення про встановлення в місті розташування шлагбаума «лежачих поліцейських», що і було виконано на початку липня 2020 року. 15.07.2020 до кооперативу прийшла інспектор ВБДР УПП в Донецькій області Маркевич І.О. і склала постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 2040 грн. За змістом постанови серії НК № 507916 позивач, будучи відповідальною особою, за утримання /далі нечитабельно/ нібито 01.07.2020 о 08:00 год. на вул. Семашко, буд.№5, у порушення правил та норм ДСТУ 4123-2006, встановив пристрої примусового зниження швидкості з порушенням загальних вимог розділ 3, чим також порушив ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Керуючись ст.ст.33,284 КУпАП постановив стягнути з позивача штраф в сумі 1020 грн., нижче у п.9 постанови вказана сума штрафу вже в розмірі 2040 грн. Вважає постанову незаконною, укладеною з порушенням положень ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 з наступними змінами, приписів ДСТУ 4123:2006, змісту ч.1 ст.140 КУпАП, та такою, що підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а дії інспектора визнанню протиправними виходячи з наступного. Дійсно, на вимогу членів автокооперативу, на виконання рішення правління кооперативу, у липні 2020 року, з обох боків шлагбауму на в`їзді/виїзді з кооперативу, за зазначеною в постанові адресою, були встановлені пристрої примусового зниження швидкості. Крім того також були встановлені знаки: заборонний - «5км/год.» і пріоритетний - «СТОП». Важливо, що пристрої примусового зниження швидкості були встановлені не на дорозі, вулиці, залізничному переїзді, інших дорожніх спорудах, а на контрольно - пропускному пункті, а саме на в`їзді до гаражів під аркою, на території, яка знаходиться в користуванні кооперативу на підставі договору оренди землі, в прилеглій території, територія, що прилягає до краю проїзної частини дороги з одного боку і до гаражів з іншого та не призначена для наскрізного проїзду. В`їзд, виїзд до гаражів, розташований на земельній ділянці, яка була виділена кооперативу на підставі Закону України «Про оренду». Він знаходиться за межами доріг вулиць автомагістралей, залізничних переїздів. Дана обставина підтверджується договором «Про оренду землі». Тому вважає, що встановлення примусового пристрою зниження швидкості дорожньо - транспортної техніки на території, якою користується автокооператив, не можна кваліфікувати за ч.1 ст.140 КУпАП, тобто так, нібито він встановлений на дорозі, автомагістралі, вулиці, залізничному переїзді тощо. Просить визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП Маркевич І.О. щодо складання постанови серії НК № 507916 від 15.07.2020 відносно ОСОБА_1 , скасувати зазначену постанову, а провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП закрити.

27.07.2020 ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

До суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він позовні вимоги не визнав, зазначив, що вважає позовні вимоги позивача незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Просив відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав. 15.07.2020 на вул. Семененко в районі будинку 5, ОСОБА_1 , будучи особою відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі кооперативу, порушив правила та норми ДСТУ 4123- 2006, а саме встановив пристрої примусового зниження швидкості з порушенням загальних технічних вимог (розділ 3), чим також порушив ст.12 ЗУ «Про дорожній рух». Вказана обставина зафіксована старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Маркевич І.О. за допомогою фотофіксації, складено акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі та схема (додаються). Спілкування з позивачем, дотримання процесуальних моментів та спростування доводів позивача зафіксовано на портативний відеореєстратор патрульного 11 год. 13 хв. 07 сек., 11 год. 55 хв. 14 сек. (підтвердження позивачем, що він є відповідальною особою за утримання вулично - шляхової мережі). Відповідно до розділу З ДСТУ 4123-2006 пристрій примусового зниження швидкості дорожньо-транспортної техніки треба виробляти згідно з вимогами цього стандарту та технічною документацією, затвердженою в установленому порядку. Позивач підтвердив факт виготовлення пристроїв примусового зниження швидкості з порушенням загальних технічних вимог, пояснивши це відсутністю грошей. З огляду на викладене, не має підстав заперечувати правомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 1020 грн. згідно з оспорюваною постановою.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з наданою постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серії НК № 507916 від 15.07.2020, вбачається що 01.07.2020 о 08 год. 00 хв. у Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, вул. Семененко, буд.5, ОСОБА_1 , будучи особою відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі автокооперативу, порушив правила та норми ДСТУ 4123-2006, а саме: встановив пристрої примусового зниження швидкості з порушенням загальних технічних вимог (розділ 3), чим також порушив ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно з наданою оскаржуваною постановою вбачається, що постанова була складена у присутності ОСОБА_1 та отримана ним.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП - порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема, частиною 1 вказаної статті, можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення терміна посадова особа. Тому для визначення цього терміна слід керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

У пункті 1 та 2 Примітки до статті 364 Кримінального кодексу України (2341-14) міститься поняття службової особи. Так, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хабарництво" роз`яснено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником споживчого кооперативу «Гранітний» є ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух", зокрема, передбачено, що Посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

В п. 5 вищевказаної Постанови вказано, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п. 11 Розділу II Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 року власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови.

Відповідно до п. 3.6 Наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства № 154 від 23.09.2003 відповідно до розділу «Виконання робіт з ремонту об`єктів благоустрою», при виконанні ремонтних робіт власними силами підприємство, яке здійснює утримання і ремонт об`єкта благоустрою, та/або балансоутримувач затверджує графік виконання робіт і доводить його до відома власника об`єкта благоустрою не пізніше ніж за один місяць до початку виконання робіт.

Виконання робіт за графіком розпочинається лише за умови відсутності заперечення власника об`єкта благоустрою, яке надійшло до підприємства, що здійснює утримання і ремонт об`єкта благоустрою, та/або балансоутримувача не пізніше десяти робочих днів з дня отримання власником об`єкта благоустрою графіка виконання робіт.

Згідно з договором оренди земельної ділянки від 04.02.2009 Маріупольська міська рада передала в строкове платне користування споживчому кооперативу «Гранітний» земельну ділянку по вул. Семененка, 5, у Жовтневому районі (нова назва - Центральний) м. Маріуполя.

Позивач посилається на те, що пристрій примусового зниження швидкості було встановлено суворо з дотриманням пункту 5.1 ДСТУ 4123:2006 «Безпека дорожнього руху. Пристрій примусового зниження швидкості дорожньо-транспортної техніки на вулицях, і дорогах. Загальні технічні вимоги» пристрій примусового зниження швидкості можна застосовувати в районі розташування дитячих та навчальних закладів, зон масового відпочинку, перед нерегульованими пішохідними переходами, розташованими поза межами перехресть, перед нерегульованими перехрестями за відповідного обґрунтування. Пристрої можна застосовувати в місцях інтенсивного руху транспортних засобів у житлових зонах та прилеглих до дороги територіях.

Разом з тим, відповідно до розділу 3 ДСТУ 4123-2006 пристрій примусового зниження швидкості дорожньо-транспортної техніки треба виробляти згідно з вимогами цього стандарту та технічною документацією, затвердженою в установленому порядку. Пристрій примусового зниження швидкості дорожньо-транспортної техніки складається з двох кінцевих елементів та кількох основних елементів, кількість яких залежить від ширини проїзної частини (ширини смуг для руху в одному напрямку). Поверхня пристрою примусового зниження швидкості повинна бути жовтого кольору і бути стійка до витирання, або жовто-чорного кольору із сумарною площею жовтого кольору не менше ніж 30 % від загальної площі поверхні конструкції з елементів примусового зниження швидкості. Пристрій примусового зниження швидкості треба розташовувати так, щоб його візуально добре сприймали і ідентифікували учасники дорожнього руху в світлий і темний час доби. Щоб унеможливити об`їзд перешкоди смугою зустрічного руху, пристрій примусового зниження швидкості монтують перпендикулярно проїзній частині на ширину смуг для руху в одному напрямку, якщо розділову смугу піднято над рівнем проїзної частини. В іншому випадку, пристрій з елементів примусового зниження швидкості встановлюють на всю ширину проїзної частини. Конструкція елементів примусового зниження швидкості, а також їхня поверхня мають забезпечувати швидке стікання води та бруду. Коефіцієнт зчеплення поверхні елементів примусового зниження швидкості з колесами транспортних засобів має бути не менше ніж 0,3. Елементи кріплення виробу до проїзної частини повинні витримувати зсувну силу не менше ніж 4,0 т. Елементи примусового зниження швидкості треба виготовляти в кліматичних виконаннях УХЛ, категорії розміщення 1 згідно з ГОСТ 15150. Елементи примусового зниження швидкості встановлюють на відстані 5-6 м від небезпечної ділянки. Для обмеження швидкості руху на ділянках протяжністю понад 100 м дозволено послідовно встановлювати настили на відстані 20-30 м один від одного за напрямком руху. Для ступінчастого обмеження швидкості дозволено послідовно встановлювати два або три елементи примусового зниження швидкості за напрямком руху на відстані 10 - 30 м один від одного.

Згідно з розділом 5 ДСТУ 4123-2006 пристрій примусового зниження швидкості можна застосовувати в районі розташування дитячих та навчальних закладів, зон масового відпочинку, перед нерегульованими пішохідними переходами, розташованими поза межами перехресть, перед нерегульованими перехрестями за відповідного обґрунтування. Елементи примусового зниження швидкості можна застосовувати в місцях інтенсивного руху транспортних засобів у житлових зонах та прилеглих до дороги територіях. На ділянках доріг, де застосовують елементи примусового зниження швидкості, треба встановлювати дорожній знак 1.11 «Пагорб».

Відповідно до Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 15.07.2020, у м. Маріуполь по вул. Семененко, буд.5, забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на ОСОБА_1 . Експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має встановлений пристрій зниження швидкості, з труби 6 см висота. Експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ 4100 та ДСТУ 3308 за такими показниками: наявність та стан дорожніх знаків - відсутні; наявність та стан дорожньої розмітки - відсутні. Інші недоліки в утриманні та експлуатації ділянки: пристрої зниження швидкості саморобні, висота труби 6 см, довжина 2 м. За результатами обстеження ділянку визнано аварійнонебезпечною.

З фототаблиці, доданої відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що пристрій примусового зниження швидкості виготовлено з металевої труби та металевих пластин шляхом зварювання, пристрій не має відповідного забарвлення та не відповідає нормам ДСТУ 4123-2006.

Посилання позивача як на доказ відсутності в його діях складу правопорушення на те, що пристрої примусового зниження швидкості були встановлені не на дорозі, вулиці, залізничному переїзді, інших дорожніх спорудах, а на контрольно - пропускному пункті на в`їзді до гаражів під аркою, на території, яка знаходиться в користуванні кооперативу на підставі договору оренди землі, в прилеглій території, що прилягає до краю проїзної частини дороги з одного боку і до гаражів з іншого та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до гаражів або виїзду з них є безпідставним, оскільки встановлення пристроїв примусового зниження швидкості на прилеглих до дороги територіях не звільняє позивача від обов`язку дотримуватися норм ДСТУ 4123-2006.

Щодо посилань позивача про порушення норм КУпАП інспектором при накладенні на нього адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи такі адміністративні правопорушення, зокрема, за частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та п. 10 Інструкції передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділу 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом досліджено відеозапис, наданий працівниками поліції, на якому зафіксовано, що під час складання постанови поліцейські повідомили ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, вислухали його пояснення з приводу порушення правил та норм ДСТУ при встановленні пристрою зниження швидкості, а саме ОСОБА_1 повідомив, що рішення про встановлення пристрою зниження швидкості було прийнято членами кооперативу та не було узгоджено з відповідними органами, також зазначив, що обізнаний про наявність норм та правил, яким повинен відповідати зазначений пристрій, однак через брак коштів не було можливості встановити пристрій, що відповідав би нормам ДСТУ.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 242-246, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16.

Суддя О.М.Томілін