Справа № 389/2407/20
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/64/20
Рішення

іменем України

21 вересня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненка Дмитра Дмитровича, Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2997362 від 18.08.2020, закриття провадження по справі.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 18.08.2020 інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2997362, згідно з якою, він, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , об 11 годині 54 хвилини 18.08.2020 по вул.Дмитрівська на перехресті з вул.Партизанська в м.Знам`янка Кіровоградської області порушив вимогу горизонтальної дорожньої розмітки 1.18 Правил дорожнього руху - дозволений напрямок руху по смузі, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Даною постановою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважає, що постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що об 11 годині 54 хвилини 18.08.2020 він керував транспортним засобом Mercedes-Benz 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , в м.Знам`янка Кіровоградської області. По ходу його руху на узбіччі дороги встановлений дорожній знак 2.3 «Головна дорога». Під даним знаком розташована табличка «Напрямок головної дороги». Таким чином, рухаючись по головній дорозі та переконавшись, що відсутній дорожній знак, який би забороняв поворот ліворуч, він, увімкнувши покажчик лівого повороту, здійснив маневр повороту ліворуч у напрямку с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, де й був зупинений інспектором після закінчення маневру. Інспектор повідомив, що ним порушено вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, і що в даній ситуації потрібно керуватись не дорожніми знаками, а дорожньою розміткою, що розташована поряд із дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога». На запитання, чим необхідно буде керуватись взимку, коли дорожньої розмітки через погодні умови не буде видно, інспектор не відповів. Він не порушував Правил дорожнього руху, оскільки при вказаній дорожній обстановці ними не заборонено виконувати поворот ліворуч. Він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Будь-які докази вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутні.

Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати за його та позивача відсутності.

Відповідач інспектор Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненко Д.Д. та представник відповідача Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення інспектора - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2).

Стосовно позивача посадовою особою - інспектором Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненком Д.Д. 18.08.2020 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2997362, згідно з якою, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 312 D, номерний знак НОМЕР_1 , об 11 годині 54 хвилини 18.08.2020 по вул.Дмитрівська на перехресті з вул.Партизанська в м.Знам`янка Кіровоградської області порушив вимогу горизонтальної дорожньої розмітки 1.18 Правил дорожнього руху - дозволений напрямок руху по смузі, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Зі змісту постанови вбачається, що докази до неї не додано.

Дана постанова, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, судом перевірялася, чи прийнята (вчинена) вона: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 КАС України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 КАС України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (стаття 96 КАС України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 КАС України).

Статтею 251 КУпАП також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.5.1 Правил дорожнього руху, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Горизонтальна розмітка, згідно з п.1.18 розділу 34 Правил дорожнього руху, має таке значення: показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18; розмітка із зображенням тупика наноситься для зазначення того, що поворот на найближчу проїзну частину заборонено; розмітка, яка дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази порушення позивачем п.8.5.1 Правил дорожнього руху інспектором не надано і в судове засідання. Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачами не спростовані.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15.05.2018 у справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи 27.08.2020 ОСОБА_1 уклав з адвокатом Майданюком С.І. договір про надання правової допомоги для представництва його інтересів в суді. Згідно з додатком до вказаного договору, сторони визначили розмір гонорару адвоката в 2000 гривень. Згідно з актом прийому-передачі правової допомоги, виконавець надав, а замовник прийняв правову допомогу: щодо визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачем сплачено адвокату обумовлену суму в 2000 гривень відповідно до квитанції від 27.08.2020, написаною власноручно адвокатом Майданюком С.І. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до ч.6 ст.134 КАС України, відповідачами не подано.

Дослідивши матеріали справи та вимоги позивача щодо стягнення на його користь судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.ст.77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненка Дмитра Дмитровича, Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, задовольнити.

Постанову інспектора Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненка Дмитра Дмитровича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2997362 від 18.08.2020, скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. та сплачений судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного судучерез Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва