Справа № 640/18693/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Справа № 640/18693/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 83% суми середньомісячного заробітку з 01.12.2015 у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2015 у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 у розмірі 83%, відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено можливості перерахунку пенсії особи у зв`язку зі зміною розміру посадового окладу для працюючих осіб, що займають посади, аналогічні тій, яку позивач займала до виходу на пенсію.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати його в цій частині та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на наявності в неї права на перерахунок пенсії, стверджуючи, що ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» на момент призначення їй пенсії було передбачено можливість перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця і Постановою № 865 було визначено відповідний порядок здійснення такого перерахунку, що Постановою КМУ № 1013 до казаної Постанови внесено відповідні зміни в частині форми довідки, що скасування пункту 4 вказаної постанови є скасуванням права на перерахунок пенсії державного службовця, що суперечить статті 22 Конституції України.

Крім того, апелянт зазначає, що КМУ усупереч ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» також не визначено іншого порядку перерахунку пенсій, призначених державним службовцям.

Також апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги її доводи щодо порушення відповідачем строків розгляду її заяви про перерахунок пенсії і що відповідачем було пропущено строк подання відзиву на її позов.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін та наголошує на відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.08.2009 позивачу призначено пенсію за віком у розмірі 83% від середнього заробітку відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 06.06.2019 (вх. №2805 від 06.06.2019), в якій просила провести перерахунок її пенсії, з урахуванням підвищення розміру заробітної плати.

Також, позивач звернулась до відповідача із заявою від 06.09.2019, в якій просила надати відповідь на її заяву від 06.06.2019.

Листом відповідача від 07.11.2019 № 272930/03 позивачу надано відповідь, в якій повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку її пенсії.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 83% суми середньомісячного заробітку з 01.12.2015 у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ), Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною до 01.01.2015, зокрема на момент призначення позивачу пенсії, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови № 865 у попередній редакції було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови № 1013 зазначений пункту Постанови № 865 було виключено.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 до 01.05.2016, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вказана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність на підставі Закону № 889-VIII.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким, у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством, чинним станом до 01.01.2015, а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось та не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядку і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка до 01.01.2015 дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку.

Проте, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою від 04.06.2018 щодо перерахунку пенсії з цих підстав, законодавство змінилося, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі розмірів заробітної плати, встановлених постановою КМУ № 1013, не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 697/1847/16-а, від 18.06.2020 у справі № 677/45/16-а, висновки якого є обов`язковими для колегії суддів при вирішенні даної справи.

При цьому, колегія суддів відзначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивач набула не на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити її перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, а в наступному втрата нею чинності, є зміною законодавства, що у свою чергу змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Водночас, при розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, Постанови № 865 у редакції, яка втратила чинність, і Постанови № 1013.

Доводи апелянта про те, що на момент призначення їй пенсії законодавством було передбачено право державних службовців на перерахунок їх пенсій у зв`язку зі збільшенням заробітної плати працюючої особи, а також її посилання на те, що в даному випадку має місце бездіяльність держави в особі КМУ щодо не визначення порядку перерахунку раніше призначених пенсій, апеляційний суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, зокрема у зв`язку з тим, що законодавство змінилось і на теперішній час воно не регламентує таке право.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги її доводи щодо порушення відповідачем строків розгляду поданої нею заяви про перерахунок пенсії, спростовуються матеріалами цієї справи, зокрема мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції, в якій судом надано оцінку відповідним доводам позивача.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги вказані доводи, але зазначає, що предметом спору в цій справі є бездіяльність відповідача саме щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача, а не щодо не здійснення розгляду її заяви. Відповідних позовних вимог (про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви позивача та/або порушення строків її розгляду тощо) ОСОБА_1 в цій справі не заявлялося.

Втім, згідно з частиною п`ятою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З приводу доводів апелянта про те, що відповідачем було пропущено строк подання відзиву на її позов і судом першої інстанції безпідставно прийнято такий відзив до уваги, апеляційний суд зазначає, що відповідачем було дотримано встановлений судом 20-денний строк для подання відзиву на позов в цій справі з огляду на наступне.

Так, ухвалою суду про відкриття провадження в цій справі відповідачу було встановлено 20-денний строк на подання відзиву на позов з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження /т.1 а.с.1/.

Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви в цій справі відповідачем отримано 21.10.2019 /т.1 а.с.32/, а відзив подано 19.11.2019 /т.1 а.с.36/, тобто в межах процесуального строку, установленого судом.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги та перевіривши рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог, тобто в межах апеляційної скарги позивача, відповідно до статті 308 КАС України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 вересня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: