Справа № 160/7180/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року Справа № 160/7180/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
01.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 , у якій позивач просить:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 311958,86 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач відповідно до наказу № 52-КС від 20.08.2017 року був зарахований на перший курс навчання, наказ № 219 від 30.08.2017 року був зарахований до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення. Проте, відповідачем було подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язання ним провести відшкодування вартості навчання. У зв`язку з цим, наказом № 35-КС від 22.05.2020 року із відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України курсантом вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано його з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас. Одночасно відповідача виключено зі списків особового складу позивача та знято з усіх видів забезпечення, а також зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням. Відповідач, у свою чергу, з розрахунком був згодний та зобов`язувався відшкодувати вказані витрати. Проте, витрати пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі не компенсував, що й стало причиною звернення до суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався, будь-яких заперечень чи клопотань від нього до суду не надходило.
На адресу відповідача судом направлялася ухвала про відкриття провадження у справі.
Вказана ухвала повернута на адресу, що підтверджується рекомендованим повідомленням із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача, яке підтверджено довідкою з адресно-довідкового бюро, що міститься в матеріалах справи.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу Національної академії № 52-КС від 20.08.2017 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс.
Наказом (по стройовій частині) № 219 від 30.08.2017 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу позивача та на всі види забезпечення.
30.08.2017 року між Міністерством оборони України та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.
Згідно умов зазначеного договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжити навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
05.05.2020 року відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. У рапорті відповідач зазначив, що він ознайомлений з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ» № 964 від 12.07.2006 року та зобов`язується відшкодувати витрати.
Наказом (по особовому складу) № 35-КС від 22.05.2020 року відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту та звільнено з військової служби у запас.
Наказом (по стройовій частині) від 22.05.2020 року № 122 відповідача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Крім того, вказано відповідачеві відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 30.08.2017 року по 22.05.2020 року в сумі 314752,56 грн.
Згідно з довідкою-розрахунком від 22.05.2020 року № 58 всього на навчання відповідача у позивача витрачено 314752,56 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку від 22.05.2020 року № 58 відповідач ознайомлений під особистий підпис.
Довідкою №796 від 22.06.2020 року встановлено, що станом на 22.06.2020 року за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 311958,86 грн.
Оскільки відповідач вказану заборгованість не сплачує, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153) та постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі» (далі Порядок № 964).
В силу положень ч. 1ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Ч. 6 ст. 2 Закону визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 25 Закону передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 1). Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (ч. 2). Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань (ч. 3).
Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону з громадянами України-курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п`ятим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з п. 15, 17 Положення № 1153 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - контракт про навчання) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання). Право на укладення від імені Міністерства оборони України або іншого військового формування контракту про навчання з курсантами надається керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.
У силу положень ч. 10 ст. 25 Закону курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядкуі умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктом 3 Порядку № 964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до п.4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Згідно з п. 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, за весь період навчання.
У силу вимог п. 8 Порядку № 964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду Державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
Системний аналіз наведених норм доводить, що фінансування Збройних Сил України, зокрема, вищих навчальних закладів, які між іншим входять до їхньої структури, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Підготовка усіх бажаючих проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів за рахунок коштів Державного бюджету. Водночас, з такими громадянами укладається контракт про проходження військової служби (навчання), згідно якого, у випадку його розірвання через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, такі особи зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклали, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
З матеріалів справи видно, що між позивачем та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, у п. 1 якого міститься зобов`язання відповідача відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Водночас, відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. У рапорті відповідач зазначив, що він ознайомлений з Порядком № 964 та зобов`язується відшкодувати витрати.
За результатами розгляду вказаного рапорту, наказом від 22.05.2020 року № 35-КС із відповідачем розірвано вказаний контракт, відраховано з числа військовослужбовців у зв`язку з розірванням контракту, звільнено з військової служби. Крім того, наказом від 22.05.2020 року за № 122 відповідача зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 30.08.2017 року по 22.05.2020 року в сумі 314752,56 грн.
Довідкою №796 від 22.06.2020 року встановлено, що станом на 22.06.2020 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 311958,86 грн.
Таким чином, з урахуванням відшкодованого, за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 311958,86 грн.
Відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував.
У силу положень п. 1 контракту та ч. 10 ст. 25 Закону відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Національній академії.
Відповідно до п. 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку.
Відповідачем належних та допустимих доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням, в межах заявлених позовних вимог, до суду не надано.
З огляду на наведене, суд робить висновок, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 311958,86 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Пунктами 7-8 Порядку № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду Державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь позивача із відповідача стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-78, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства оборони України в особі його структурного підрозділу - Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 311958 (триста одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 86 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський