Справа № 640/9729/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9729/19 Суддя першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Карпушової О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED на проголошене о 13 годині 04 хвилині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року, повний текст якого складено та підписано 07 липня 2020 року, у справі за адміністративним позовом юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року юридична особа - резидент Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED (далі - Позивач, ALDOZA INVESTMENTS LIMITED) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач, Департамент ДВС), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - Третя особа, ПАТ «Укргазбанк»), про визнання протиправними дій Департаменту ДВС щодо складання та подачі до виконання платіжної вимоги №2/4 від 21.02.2019 року про застосування спеціальної конфіскації, шляхом примусового вилучення у власність держави Україна грошових коштів в сумі 1 207 280 000,00 грн. з банківського рахунку компанії ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у ПАТ «Укргазбанк».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 року апеляційну скаргу ALDOZA INVESTMENTS LIMITED задоволено частково - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 року скасовано, а адміністративний позов ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до Департаменту ДВС, третя особа - ПАТ «Укргазбанк», про визнання протиправними дій - залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2020 року частково задоволено касаційну скаргу ALDOZA INVESTMENTS LIMITED - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі №640/9729/19 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Суд касаційної інстанції підкреслив, що оскільки Позивач не є стороною виконавчого провадження, положення ст. 287 КАС України, у тому числі щодо строків звернення до суду, на нього не поширюються. Крім того, Верховний Суд зазначив, що суди повинні були надати оцінку доводам Позивача по суті заявлених ним вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду у справі №640/4456/19, яке набрало законної сили, встановлено правомірність стягнення коштів та виконавчого провадження з їх стягнення у цілому, а відтак оскарження лише дій Департаменту ДВС щодо складання та подачі до виконання платіжної вимоги від 21.02.2019 року №2/4 з обґрунтуванням протиправності дій Відповідача, починаючи з відкриття виконавчого провадження та до його закінчення, фактично зводиться до переоцінки обставин, які вже були встановлені у згаданому судовому рішенні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, зміна ухвалою вироку суду без видання виконавчого документа є перешкодою для продовження вчинення виконавчих дій, по-друге, Відповідач безпідставно зазначив у платіжній вимозі від 21.02.2019 року №2/4 невідповідні ухвалі суду банківські реквізити, по-третє, Департаментом ДВС без відповідного судового рішення було самостійно змінено спосіб і порядок виконання вироку суду. Окремо звертає увагу на безпідставність визнання судом першої інстанції преюдиційного характеру рішення суду у справі №640/4456/19, оскільки такі справи є різними, мають відмінний предмет доказування та підстави позову. Наголошує, що суд не надав оцінку матеріалам виконавчого провадження, а також не з`ясував обставини існування арешту майна на момент вчинення Департаментом ДВС дій із стягнення коштів, та пред`явлення виконавчого листа, який до того ж складений за нечинним зразком, до виконання з пропуском строку. Стверджує про неврахування судом, що відсутність Позивача в якості боржника в автоматизованій системі виконавчих проваджень унеможливлює вчинення щодо нього виконавчих дій. Підкреслює, що судом першої інстанції було безпідставно зменшено строк на апеляційне оскарження цього рішення всупереч висновкам Верховного Суду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.09.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент ДВС просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що на момент перерахування ПАТ «Укргазбанк» коштів на виконання вироку суду спосіб виконання виконавчого листа був визначений шляхом зміни вироку суду відповідно до ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року, яка підлягала примусовому виконанню. Крім того, наголошує, що відповідні обставини встановлені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі №640/4456/19, а тому дії державного виконавця з примусового виконання вироку суду відповідали вимогам чинного законодавства.

Відзиву на апеляційну скаргу від Третьої особи не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі з викладених у ній доводів і підстав.

Представник Відповідача просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Третьої особи при вирішенні питання щодо задоволення апеляційної скарги покладався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 року у справі №712/9154/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. Також зазначеним вироком було застосовано спецконфіскацію з примусовим вилученням у власність держави, зокрема, 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478 (т. 1 а.с. 24-25).

На підставі вказаного вироку Соснівським районним судом міста Черкаси 28.11.2017 року видано виконавчий лист №3, у якому зазначено про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478 (т. 1 а.с. 26).

Судом першої інстанції також встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №56422704 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.11.2017 року №712/9154/17 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку Позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

14.12.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчуком К.П. прийнято постанову №55384385 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа та постанову №55384385 про арешт майна (цінних паперів) боржника, якою накладено арешт на 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку Позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука К.П. від 23.01.2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю цінних паперів на вказаному у виконавчому листі рахунку.

За результатами повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадином І.С. від 18.05.2018 року ВП №56422704 відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (т. 1 а.с. 78).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року у справі №712/9154/17 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України на вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 року задоволено частково та, зокрема:

- виключено з резолютивної частини вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2017 вказівку суду про застосування спеціальної конфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478;

- застосовано спеціальну конфіскацію та конфісковано шляхом примусового вилучення у власність держави Україна грошових коштів в сумі 1 207 280 000,00 грн (вартість 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України, які знаходяться на рахунку №2419800 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ "Укргазбанк", МФО 320478);

- вищезазначені грошові кошти в національній валюті приписано зарахувати до Державного бюджету України шляхом здійснення ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідних перерахувань грошових коштів на рахунок №6007 УК у Печерському районі (), Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, код класифікації доходів бюджету 50080100 (т. 1 а.с. 79-81).

На підставі вказаної ухвали Апеляційного суду Черкаської області державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №56422704 складено платіжну вимогу №2/4 від 21.02.2019 року, за якою кошти в сумі 1 207 280 000,00 грн з рахунку №2419800 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, перераховано на рахунок Міністерства юстиції України №0177, відкритий у Державній казначейській службі України (т. 1 а.с. 61).

У подальшому, 05.03.2019 року Відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до платіжного доручення №2256 від 25.02.2019 року сума в розмірі 1 207 280 000,00 грн. перерахована до Державного бюджету України, тобто вирок фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом (т. 1 а.с. 82).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі №640/4456/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 року та постановою Верховного Суду від 22.01.2020 року, відмовлено у задоволенні позову юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», про визнання протиправною та скасування постанови від 05.03.2019 року №56422704, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28.11.2017 № 712/9154/14, виданого Соснівським районним судом міста Черкаси про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України, які знаходяться на рахунку (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 компанії ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у Публічному акціонерному банку Акціонерний банк «Укргазбанк», МФО 320478.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 6, 74 КАС України, суд першої інстанції, підкресливши, що правомірність дій Департаменту ДВС з примусового виконання виконавчого листа від 28.11.2017 року № 712/9154/14, були встановлені у рішенні суду, яке набрало законної сили, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки доводи і вимоги ALDOZA INVESTMENTS LIMITED фактично зводяться до переоцінки обставин, щодо яких вже є судове рішення, що ставить під загрозу дотримання принципу сталості судового рішення.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 47 Закону передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що зарахуванню конфіскованих до Державного бюджету України коштів на рахунок №6007, зазначений в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року у справі №712/9154/17, повинно здійснюватися державним виконавцем не безпосередньо одразу на нього, а у порядку, передбаченому ст. 47 Закону. Таким чином, зазначення у платіжній вимозі від 21.02.2019 року №2/4 реквізитів іншого рахунку - рахунку № НОМЕР_2 , відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки указаний рахунок відкритий у Державній казначейській службі України та належить Міністерству юстиції України.

З огляду на викладене посилання Апелянта на те, що у платіжній вимозі від 21.02.2019 року №2/4 наведені інші банківські реквізити отримувача, ніж зазначено в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року у справі №712/9154/17, жодним чином не свідчать про протиправність дій Департаменту ДВС та зміну останнім способу і порядку виконання рішення без такого рішення.

Щодо інших доводів ALDOZA INVESTMENTS LIMITED, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у вже згаданому рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі №640/4456/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 року та постановою Верховного Суду від 22.01.2020 року, встановлено таке.

На момент перерахування Публічним акціонерним товариством АБ «Укргазбанк» коштів на виконання вироку суду, спосіб виконання виконавчого листа було змінено ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року, яка, у свою чергу, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 3 Закону підлягає примусовому виконанню.

Тобто, з огляду на те, що стягувачем у виконавчому провадженні було пред`явлено до виконання ухвалу суду, яка є виконавчим документом в розумінні Закону, суд у справі №640/4456/19 прийшов до висновку, що доводи ALDOZA INVESTMENTS LIMITED про порушення Департаментом ДВС способу виконання вироку не підтвердились.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 року у згаданій справі погодився з висновками судів попередніх інстанцій стосовно відсутності підстав для неможливості виконання вироку суду з огляду на наявність накладених на рахунки боржника арештів.

Суд касаційної інстанції зазначив, що у даному випадку, судами обґрунтовано звернуто увагу на зміст ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 15.02.2019 року, в якій зазначено про те, що наявність публічних обтяжень майна, в тому числі грошових коштів, як засобу забезпечення процесу, не є перешкодою для виконання вироку в частині застосування спеціальної конфіскації.

Верховний Суд у цій справі також звернув увагу, що саме з метою забезпечення виконання вироку суду постановою про арешт майна боржника від 18.05.2018 року було накладено обтяження на 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код № 300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 компанії ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Укргазбанк», МФО 320478.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погодилася з висновками судів попередніх інстанцій та зазначила про те, що дії державного виконавця стосовно фактичного виконання судового рішення були здійснені з урахуванням накладеного вищевказаною постановою арешту на майно.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, рішення у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року: 33) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Відтак, на переконання судової колегії, повторна оцінка оцінювати ті самі обставини, що були вже предметом судового розгляду, Окружним адміністративним судом міста Києва обґрунтовано не здійснювалася, позаяк відповідні дії мали б наслідком порушення принципу юридичної визначеності та остаточності судового рішення.

Доводи Апелянта про те, що обставини справи №640/9729/19 є відмінними від справи №640/4456/19, а тому рішення суду у такій справі не має преюдиційного характеру, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки співставлення змісту правовідносин у розрізі характеру даного спору свідчать про протилежне.

Твердження Позивача в апеляційній скарзі про те, що виконавчий лист пред`явлений з пропуском строку та складений за нечинним зразком, судова колегія оцінює критично, оскільки такі обставини не можуть бути предметом розгляду у межах даній справи, адже перебувають поза площиною доказування. З аналогічних підстав відхиляються посилання ALDOZA INVESTMENTS LIMITED на те, що відсутність відомостей про неї в Автоматизованій системі виконавчих проваджень унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо компанії.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з посиланням Апелянта на те, що суд першої інстанції невірно зазначив строк оскарження рішення суду у цій справі, оскільки, як було встановлено вище, Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року вказав на неможливість поширення на спірні правовідносини положень ст. 287 КАС України. Водночас, вказана процесуальна помилка суду не зумовила неправильне вирішення справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Карпушова

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано « 23» вересня 2020 року.