Справа № 400/2984/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 р. № 400/2984/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В. за участю секретаря судового засідання Западнюк К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Пазурчик В.Д., представника відповідача Романчука С.М. адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029

про:визнання протиправною та скасування постанови ВП № 62411499 від 24.06.2020,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом (арк. с. 29-37), що містив вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тульчевської Марії Миколаївни про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61574954 від 19.03.2020, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 9 446 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначила, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.10.2019 у справі № 487/7484/18 (набрало законної сили 12.02.2020) вона була зобов`язана передати ОСОБА_2 ключі від квартири АДРЕСА_2 . Проте, стягувач у виконавчому провадженні ( ОСОБА_2 ) ухилявся від численних пропозицій позивача щодо способу і часу виконання рішення суду. ОСОБА_1 вказала, що за станом здоров`я вона була вимушена постійно відвідувати лікарів, проходити обстеження тощо. З 12.03.2020 на території України був установлений карантин, а з 18.03.2020 ОСОБА_1 працювала «у віддаленому режимі роботи» і до поновлення транспортного сполучення перебувала поза межами міста. Ці обставини, за твердженнями позивача, також перешкоджали їй виконати рішення. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що постанову про відкриття виконавчого провадження (законність якої не є предметом оскарження у цій справі) відповідач виніс на один день пізніше, ніж передбачено частиною п`ятою статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404), а документи виконавчого провадження (в тому числі оскаржену постанову) позивачу не надіслав (не вручив). Неповідомлення відповідачем про відкриття виконавчого провадження, на думку позивача, позбавило її права добровільного виконати рішення суду у вказаний державним виконавцем строк.

Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надалі - Відділ або відповідач, позов не визнав, зазначивши у відзиві (арк. с. 63-65), що постанову про стягнення виконавчого збору було винесено відповідно до норм Закону № 1404.

В судовому засіданні позивач і її представник вимоги адміністративного позову підтримали, представник Відділу просив у задоволенні позову відмовити. Представник Відділу також повідомив, що документи виконавчого провадження були направлені позивачу 20.03.2020, проте повернулись без вручення адресату з причини «адресат відсутній за вказаною адресою» (арк. с. 79, 80). Крім того, представник відповідача вказав, що стягнення виконавчого збору здійснюється не на підставі оскарженої постанови (строк пред`явлення якої до виконання закінчився), а на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 22.06.2020 (арк. с. 66), що була винесена відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404 одночасно з постановою про закінчення (на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404) виконавчого провадження № 61574964. 24.06.2020 Відділ відкрив виконавче провадження № 62411499 з виконання постанови від 22.06.2020 № 61574964 (арк. с. 67). За таких обставин, за твердженнями відповідача, оскаржена постанова не порушує прав (інтересів) ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, 16.03.2020 ОСОБА_2 звернувся до Відділу із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 10.03.2020 Заводським районним судом м Миколаєва у справі № 487/7484/18 за рішенням від 30.10.2019, яким ОСОБА_1 була зобов`язана передати ОСОБА_2 ключі від квартири (арк. с. 71, 72).

18.03.2020 державний виконавець Відділу виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 61574954 (арк. спр. 74-75). Постановою боржнику був наданий строк виконання рішення суду - 10 робочих днів (01.04.2020).

19.03.2020 державний виконавець Відділу у виконавчому провадженні № 61574954 виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого бору у розмірі 9 446 грн. (арк. с. 78).

22.06.2020 державний виконавець Відділу виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 61574954 в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення за виконавчим документом (арк. с. 90-91).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 27 Закону № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки Відділ відкрив виконавче провадження з примусового виконання рішення немайнового характеру, а боржник є фізичною особою, розмір виконавчого збору дорівнює двом мінімальним розмірам заробітної плати.

Винесення постанови про стягнення виконавчого збору обумовлено саме фактом відкриття виконавчого провадження і не залежить ані від факту отримання постанови боржником, ані від виконання рішення у строк, зазначений виконавцем.

Наявність обставин, які є підставою для нестягнення виконавчого збору, позивач не довела, як і не довела факт виконання нею рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи позивача про недотримання відповідачем встановленого Законом № 1404 строку для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження суд відхилив. По-перше, як вказано вище, законність цієї постанови не є предметом оскарження. По-друге, частиною п`ятою статті 13 Закону № 1404 визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Доводів про порушення Відділом передбаченої Законом № 1404 процедури прийняття оскарженої постанови позовна заява не містить.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови та, відповідно, про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна