Справа № 826/20661/15
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Дубекспо» суму пені, щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 134 619,11 грн.;

- зобов`язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та ГУ ДКС у м. Києві подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 та постановою Верховного Суду від 27.05.2019 адміністративний позов задоволено повністю:

- стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Дубекспо» суму пені за протермінування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 134 619,11 грн. (сто тридцять чотири тисячі шістсот дев`ятнадцять гривень 11 копійок);

- зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві подати до суду у десятиденний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили письмовий звіт про його виконання.

В подальшому, 12.07.2019 на адресу суду надійшло клопотання позивача про накладення штрафу за невиконання обов`язку, визначеного статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), в якому позивач просив стягнути з ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві штраф у розмірі 38 720 грн в рівних частинах на користь ПП «Дубекспо» та Державного бюджету України, та стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві штраф у розмірі 38 720 грн в рівних частинах на користь ПП «Дубекспо» та Державного бюджету України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року клопотання ПП «Дубекспо» про накладення штрафу залишено без задоволення та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду.

У подальшому, 10.04.2020 позивачем до суду першої інстанції подане клопотання про накладення штрафу за невиконання обов`язку, визначеного статтею 382 КАС, у якому просить суд накласти на Головне управління ДФС у місті Києві штраф у розмірі 38 720 грн. в рівних частинах на користь ПП «Дубекспо» та Державного бюджету України, та стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві штраф у розмірі 38 720 грн. в рівних частинах на користь ПП «Дубекспо» та Державного бюджету України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ПП «Дубекспо» про накладення штрафу у відповідності до статті 382 КАС та зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві до 29 січня 2021 року подати суду звіт про виконання рішення суду.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву про накладення штрафу задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у накладенні на відповідача штрафу в порядку статті 382 КАС.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно частин першої, другої статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частин першої-четвертої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що суд здійснює контроль за виконанням судових рішень шляхом, зокрема, встановлення строку для подачі звіту про виконання рішення та вирішення в подальшому питання накладення штрафу.

Як зазначалося, рішенням суду першої інстанції у даній справі стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 134 619,11 грн.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45).

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Таким чином, враховуючи, що рішення у даній справі стосується стягнення коштів з Державного бюджету України, то його виконання згідно викладених вище норм здійснюється органами Казначейства у порядку черговості надходження виконавчих документів.

Колегія суддів наголошує на тому, що у даному випадку судом першої інстанції не приймалося рішень про стягнення з саме з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві коштів та не встановлювалося для податкового органу обов`язку на вчинення будь-яких дій.

За таких обставин, обов`язок виконання рішення суду у даній справі покладається саме на Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, яке також є відповідачем у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду у даній справі.

Копію зазначеної ухвали Головним управління Державної казначейської служби України у місті Києві отримано 02.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві звіт про виконання судового рішення не подало, проте, до постановлення судом оскаржуваної ухвали надало інформацію про причини невиконання рішення суду у даній справі.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України 01 липня 2016 року було зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 у даній справі до закінчення касаційного провадження.

Касаційне провадження завершене 27.05.2019 у зв`язку із прийняттям Верховним Судом відповідної постанови.

Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві 02.01.2020 подало до суду першої інстанції заяву про видачу дубліката виконавчого листа, яка вмотивована тим, що наявні підстави вважати втраченим виконавчий лист від 01.03.2016 року №826/20661/15, що зафіксовано в акті від 24.12.2019 №14-09/11707.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 заяву про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою, задоволено. Дублікат виконавчого листа від 01.03.2016 по справі №826/20661/15 Головним управління Державної казначейської служби України у місті Києві отримано 27.04.2020 що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацом дев`ятим пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» якого установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 1 січня 2021 року, не застосовується частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України (далі - БК), якою передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції констатує факт невиконання рішення у даній справі станом на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Водночас, враховуючи зупинення виконання судових рішень до закінчення касаційного провадження, беручи до уваги встановлені судовими рішеннями у даній справі обставини втрати виконавчого листа та подальшу видачу його дубліката, а також законодавче обмеження на виконання судових рішень шляхом безспірного списання коштів, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві мало об`єктивні перешкоди у виконанні судового рішення у даній справі.

Не зважаючи на те, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві не було подано звіту про виконання судового рішення, а відповідні доводи викладені в інших процесуальних документах, суд апеляційної інстанції враховуючи викладені вище обставини, вважає передчасним наразі застосування штрафу, проте доцільним встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, визначаючи строк для подання звіту до 29.01.2020, прийняв до уваги положення згаданого Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», якими як зазначалося, передбачалося відстрочення безспірного списання коштів за судовими рішеннями до 01.01.2020.

Водночас, згідно рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 положення абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік"» визнано неконституційними.

Таким чином, з 28.08.2020 відстрочення здійснення безспірного списання коштів органами Казначейства відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі відсутні підстави для збільшення (продовження) відповідачу строку для подання звіту до 2021 року, оскільки за існуючих на час апеляційного розгляду обставин та зміни правового регулювання, це є невиправданим затягуванням виконання судового рішення.

Враховуючи принцип розумності строків, колегія суддів вважає, що строку до 22.10.2020 буде цілком достатньо для надання відповідачем звіту про виконання судового рішення у даній справі. З урахуванням викладених вище обставин, такий строк, на переконання колегії суддів, дисциплінує учасників справи на виконання рішення у найкоротший, розумний термін.

Повернення клопотання відповідача про розтермінування виконання рішення суду, тривалість провадження у справі, повторне встановлення строку для подання звіту та інші доводи апеляційної скарги на викладену вище правову оцінку суду апеляційної інстанції не впливають, а тому відхиляються колегією суддів.

Також суд звертає увагу, що у даному випадку має місце встановлення нового строку для подання звіту, можливість чого прямо визначена частиною другою статті 382 КАС.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині встановленого строку для подання звіту.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" задовольнити частково.

Змінити ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року, замінивши граничний строк для подання звіту з 29 січня 2021 року на 22 жовтня 2020 року.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 23.09.2020.