Справа № 560/1286/20
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1286/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

22 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року (рішення ухвалене суддею Тарновецьким І.І. 22.09.2020 року в м.Хмельницький в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована у вересні 2011 року в сумі та виплачена у вересні 2019 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з жовтня 2011 року по вересень 2019 року на суму пенсії 66149 грн. 30 коп.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2а/2218/6662/11 від 27 травня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 11 вересня 2010 року пенсію як інваліду II групи від захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, з розрахунку: державна пенсія - в розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю - в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити її виплату із врахуванням вже виплачених сум. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. На виконання рішення суду управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому пенсію позивача перераховано за період з 11.09.2010 по 31.10.2011, доплату розміру пенсії в сумі 66149,30 грн. нараховано на відомість вересня 2011 року. Однак у вересні 2011 року пенсія позивачу не виплачена у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів. З вересня 2014 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України №440, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суд, виконання яких гарантується державою. Виплата вказаної вище суми пенсії була проведена лише 24.09.2019 на особовий картковий рахунок позивача з Державним казначейством України. 09.12.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою, в якій просила у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", провести нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати. Листом від 28.12.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у здійсненні компенсації втрати частини доходів. Вважає дії відповідача, що полягають у відмові у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати протиправними,що й спонукало її звернутись до суду з цим позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована у вересні 2011 року в сумі та виплачена у вересні 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з жовтня 2011 року по вересень 2019 року на суму пенсії 66149 грн. 30 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає рішення незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, особою з інвалідністю другої групи, інвалідність пов`язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримує пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2а/2218/6662/11 від 27 травня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому від перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до розмірів, встановлених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ за період з 11 вересня 2010 року. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 11 вересня 2010 року пенсію як інваліду ІІ групи від захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, з розрахунку: державна пенсія - в розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю - в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити її виплату, із врахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2а/2218/6662/11 від 27 травня 2011 року управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 11.09.2010 по 31.10.2011, доплату розміру пенсії в сумі 66149,30 грн. нараховано на відомість вересня 2011 року.

Доплату в розмірі 66149,30 грн. виплачено ОСОБА_1 Державною казначейською службою 24 вересня 2019 року.

09.12.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з жовтня 2011 року по вересень 2019 року на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Листом від 28.12.2019 за №М-2273-0-02.26-04 позивачу було відмовлено у задоволенні такої заяви, оскільки рішення судів виконані, позивачу нараховано та виплачено пенсію, а отже правових підстав для такої компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат - немає.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача, а фактичні виплати заборгованості проведені лише 24 вересня 2019 року в сумі 66149,30 грн, то позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 (далі - Порядок) закріплено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п. 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

За змістом п. 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п. 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведені норми свідчать, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, та у справі №336/4675/17.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки пенсія позивачу виплачена несвоєчасно, пенсійний орган повинен був при її виплаті нарахувати компенсацію втрати частини доходів за відповідний період, проте таких дій не вчинив та безпідставно відмовив в задоволенні заяви позивача щодо здійснення цих виплат.

Відтак, враховуючи, що тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача, а фактичні виплати заборгованості проведені лише 24.09.2019 в сумі 66149,30 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених їй на підставі рішення суду.

Відповідач не заперечує, що за період з 11.09.2010 не здійснював належні нарахування та виплати суми пенсії, що встановлено постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі №2а/2218/6662/11 від 27 травня 2011 року, яка набрала законної сили 10.07.2014.

Виплату нарахованих сум було призначено на вересень місяць 2011 року та нараховано на відомість вересня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду у справі №2а/2218/6662/11 від 27 травня 2011 року управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 11.09.2010 по 31.10.2011, доплату розміру пенсії в сумі 66149,30 грн. нараховано на відомість вересня 2011 року.

Доплату в розмірі 66149,30 грн. виплачено ОСОБА_1 Державною казначейською службою 24 вересня 2019 року.

При цьому, як стверджує відповідач, виплата здійснена на виконання постанови суду у справі №2а/2218/6662/11.

Враховуючи викладене, правильними є висновки суду першої інстанції, що позивач відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" має право на компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована позивачу у вересні 2011 року та була виплачена у вересні 2019 року.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 вересня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.