Справа № 420/7934/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7934/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про визначення коду товару від 24.06.020 р. № КТ- UА -2020;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500110/2020/00042;

- зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товару, оформленого за МД № UA500110/2020/008168 від 17.07.2020 р., за кодом 8716 39 50 10 згідно УКТЗЕД.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.06.2020 р. за експортною митною декларацією № 20410700ЕХ004206 Компанія «TIRSAN TREYLER SANAYI VE TICARET A.S.» (Туреччина) відправила до ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» (Україна) товар - «трал 4-х осний «Kaessbohrer SLA4/2N-18/40 (LB4E) напівпричеп». У графі 33 експортної декларації задекларовано код товару 00.

Позивач зазначає, що застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання в більшості країн світу, у т.ч., і в Україні, і в Туреччині, здійснюється на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів (далі - ГС) - міжнародній номенклатурі товарів, розробленій Всесвітньою митною організацією. До ГС входять групи товарів, які позначаються шестизначним цифровим кодом. Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), побудована на основі ГС, має додаткову деталізацію коду товару на рівні 10 знаків, а в Турецькій Республіці код товару має додаткову деталізацію до 12 знаків.

Як вказано у позові, з метою митного оформлення товару, поставленого на підставі Контракту № UA00017 від 13.05.2020 р., декларант позивача подав до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA500110/2020/006930, заявивши опис товару «Автомобільний напівпричіп типу трайлер, змонтований на 4-х вісному шасі. Призначений для зчіплення з седільним тягачем для перевезення вантажів підвищеної ваги, який відноситься до категорії « 04», що має максимальну масу з повним навантаженням 58 000 кг, новий. Календарний рік виготовлення 2020. Тип LB4E. Ідентифікаційний номер (VIN) WKVDAS7. Виробник «TIRSAN TREYLER SANAYI VE TICARET A.S.». Торговельна марка - «Kassbohrer». Країна виробництва - Туреччина.». В графі 33 МД № UA500110/2020/006930 задекларовано код товару згідно УКТЗЕД на підставі наявних технічних документів. За заявленим декларантом кодом товару, сума митних платежів, що підлягала сплаті при митному оформленні товару, становила 330 957,30 грн., у т.ч. ввізне мито - 15611,19 грн., ПДВ-315346,11 грн. У позові вказано, що як вбачається з графи 44 МД № UA500110/2020/006930 до митного оформлення були подані наступні документи: інвойс №TR2533 від 16.06.2020 р., коносамент (bill of lading) №G90769 від 19.06.2020 p., сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A) №0050411 від 18.06.2020 p., зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № UA00017 від 13.05.2020 р., договір про надання послуг митного брокера 24/05/19 від 24.05.2019 р., лист ДМСУ № 14/1128-ЕП, експортна митна декларація № 20410700ЕХ004206 від 18.06.2020 р. Вказана електронна митна декларація № UA500110/2020/006930 була надіслана до митниці та зареєстрована митним органом 22.06.2020 р.

Позивач зазначає, що з моменту прийняття митним органом МД № UA500110/2020/006930 22.06.2020 р. по 13.07.2020 р., тобто поза межами строку, встановленого ст. 255 Митного кодексу України, митне оформлення товару не було завершено. 13.07.2020 р. декларант ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» отримав засобами електронного зв`язку рішення про визначення коду товару від 24.06.2020 р. № КТ-UA-2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного, призначення № UA500110/2020/00042. Як вбачається з рішення про визначення коду товару від 24.06.2020 р. № КТ UA-2020 посадові особи митниці не погодились із задекларованим в графі 33 МД № UA500110/2020/006930 кодом товару 8716 39 50 10 (ставка ввізного мита 1%), та визначили новий код товару 8716 39 30 90 (ставка ввізного мита 10%). У зв`язку з чим митним органом повідомлено про відмову у митному оформленні товару та в Картці відмови роз`яснено, що задля митного оформлення товару, необхідно подати нову МД з кодом товару згідно УКТЗЕД відповідно до вимог вказаного класифікаційного рішення. Також декларанту роз`яснено право оскарження рішення про відмову у митному оформленні в порядку, визначеному главою 4 Митного кодексу України. З метою митного оформлення товару, 17.07.2020 р. декларантом було подано нову електронну митну декларацію № UA500110/2020/008168, в якій задекларовано код товару за УКТЗЕД 8716 39 30 90 (ставка ввізного мита 10%) згідно спірного класифікаційного рішення, та товар випущено у вільний обіг на митну територію України після сплати відповідних митних платежів за встановленим митним органом кодом товару. Враховуючи визначений митним органом код товару, позивач за МД № UA500110/2020/008168 від 17.07.2020 р. сплатив митні платежі у загальній сумі 499558,20 грн., у т.ч. ввізне мито - 156111,94 грн., ПДВ - 343446,26 грн.

ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» не погоджується з прийнятим Одеською митницею Держмитслужби рішенням про визначення коду товару та виданою на його підставі карткою відмови у митному оформленні товару з огляду на наступне.

Як стверджує позивач, приймаючи такі рішення, посадова особа митного органу, не взяла до уваги подані декларантом позивача документи в підтвердження обраного коду товару, із повним наведенням його характеристик, та, як наслідок, неправильно встановила невідповідність обраного декларантом коду за УКТ ЗЕД для імпортованого ним товару. На думку ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» відповідачем не доведено, які саме суперечності виникли у нього щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, адже будь-яких додаткових документів/відомостей (технічної документації або іншої інформації фірми виробника) відповідач у позивача не витребовував, при цьому всі дані щодо товару визначені у контракті та прописані у додатку №1 до нього («Технічна Специфікація») та документації виробника.

Позивач вказує, що згідно із Законом України від 04.06.2020 року № 674-ІХ (Митний тариф України, Розділ XVII. Група 87) до товарної позиції 8716 включаються причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини. До коду товару згідно УКТЗЕД (визначеного декларантом) відносяться причепи та напівпричепи для перевезення вантажів, нові, що мають максимальну масу з повним навантаженням 20 т і більше. До коду товару згідно УКТЗЕД (визначеного митним органом) відносяться інші напівпричепи, нові (які не є напівпричепами бортовими, тентованими, напівпричепами-рефрижераторами, напівпричепами-контейнеровозами). Визначаючи код за УКТЗЕД імпортованого товару «низькорамної розсувної платформи», декларантом застосовувалось правило 3 (а) основних правил інтерпретації УКТЗЕД, та обрана черговість застосування методів класифікації товарів з урахуванням точного опису товару та його розпізнавальної ознаки - високої маси навантаження більше 20 тон. Крім того, визначаючи код товару за УКТЗЕД декларант також керувався попередніми митними оформленнями, за якими аналогічні товари були випущені митним органом після здійснення митного контролю, у т.ч. перевірки правильності класифікації товару, за заявленим декларантом кодом товару . Як стверджує позивач, будь-які докази, які б підтверджували підстави для зміни митним органом кодування ввезених товарів з жовтня 2019 року по теперішній час відсутні.

У позові також зазначено, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про визначення коду товару, не взяв до уваги подані позивачем документи, не витребував будь-яких додаткових документів з метою встановлення характеристик товару, які є визначальними для його класифікації, та помилково не погодився з обраним позивачем кодом УКТЗЕД для імпортованого ним товару. Зважаючи на вищевикладене, рішення відповідача від 24.06.2020 р. № КТ-UА-2020 про визначення коду товару іншого, ніж заявлений позивачем, є необґрунтованим та неправомірним, як і прийнята на його підставі Картка відмови №UА500110/2020/00042, а тому вказані рішення митного органу повинні бути визнані протиправними та скасовані.

Щодо вимоги про зобов`язання органу доходів і зборів здійснити митне оформлення товару за кодом згідно УКТ ЗЕД, заявленим декларантом, у позові вказано, що зобов`язання оформити товар за певним кодом не є підміною повноважень відповідача. При перегляді рішення митниці про визначення коду товару, яке є формою контролю за правильністю визначення декларантом коду товару, суд повинен перевірити обґрунтованість цього рішення, тобто встановити правильність дій декларанта щодо визначення коду товару. Підтверджуючи правомірність таких дій декларанта, суд тим самим вказує, який код є правильним. Цей висновок суду з огляду на законну силу постанови суду є обов`язковим для сторін спору, перш за все для митниці. Тому, будучи зобов`язаною завершити контроль за класифікацією товару (цей контроль виявляється незавершеним через скасування судом рішення митниці про визначення коду товару), митниця повинна визнати правильність дій декларанта щодо класифікації товару за тим кодом, який був вказаний у митній декларації, та керуватися цим висновком суду.

Отже, як стверджує позивач, судове рішення про зобов`язання митного органу здійснити митне оформлення товару за підтвердженим судом кодом є допустимим способом захисту прав декларанта, оскільки не підміняє повноваження митниці та не втручається у дискреційні повноваження цього органу, та підлягає виконанню шляхом складення аркуша коригування до митної декларації, оформленої на виконання рішення митниці про визначення коду товарів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

14.09.2020 року (вх. №36621/20) від представника Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, згідно переліку, який у ньому наведено (а.с.84-112).

У відзиві вказано, що Одеська митниця Держмитслужби вважає, що адміністративний позов ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З посиланням на фактичні обставини справи щодо подання позивача до митного органу митної декларації № UA5000110/2020/006930 від 22.06.2020 року, у відзиві вказано, що в товарній позиції 8716 нові причепи та напівпричепи для перевезення вантажів, крім причепів-цистерн, напівпричепів-цистерн та призначених спеціально для транспортування високорадіоактивних речовин, класифікуються в товарній підпозиції 871639 УКТ ЗЕД. Порівнюючи назви наступного рівня деталізації видно, що напівпричепи включаються до товарної категорії 87163930, а причепи відносяться до товарної категорії 87 16 39 50 УКТ ЗЕД.

Відповідач вказує, що на час митного оформлення зазначеного вантажу чинною в Україні була версія УКТ ЗЕД, побудована на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року та Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 №584-VII «Про митний тариф України». Відповідно Пояснень до товарної позиції 8716 УКТ ЗЕД у цій товарній позиції терміни "причепи" і "напівпричепи" означають транспортні засоби (крім мотоциклетних колясок такого типу, що призначені винятково для з`єднання з іншим транспортним засобом за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою (незалежно від того, чи є він автоматичним чи ні). Найважливішими типами причепів і напівпричепів, які входять до цієї товарної позиції, є ті, які розраховані на використання разом з автомобілями. Як правило, у причепів є одна пара коліс або більше і тягово-зчіпний пристрій, установлений на поворотних передніх колесах, які забезпечують керування цими транспортними засобами. Напівпричепи мають лише задні колеса, а їх передній кінець спирається на платформу транспортного засобу, що буксирує, з яким вони з`єднані за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою. В товарній позиції 8716 нові причепи та напівпричепи для перевезення вантажів, крім причепів-цистерн, напівпричепів-цистерн та призначених спеціально для транспортування високорадіоактивних речовин, класифікуються в товарній підпозиції 871639 УКТ ЗЕД. Як стверджує відповідач, порівнюючи назви наступного рівня деталізації вбачається, що напівпричепи включаються до товарної категорії 87163930, а причепи відносяться до товарної категорії 87163950 УКТ ЗЕЛ. Враховуючи факт, що заявлений несамохідний транспортний засіб є напівпричепом, митницею прийняте Рішення про визначення коду товару від 24.06.2020 №КТ-иА-2020, згідно якого задекларований товар класифіковано за кодом 8716 39 ЗО 90 УКТ ЗЕД (ставка мита-10%).

Як стверджує відповідач, під час прийняття вищезазначеного рішення посадові особи митниці керувалися: Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI; УКТЗЕД в редакції товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 19.09.2013 №584-УІІ; Основні правила інтерпретації класифікації товарів в УКТЗЕД. Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.06.15 № 401, Наказ МВФ від 30.05.2012 №650, надані декларантом ТСД, зазначені в графі 44 МД. Одеська митниця Держмитслужби, під час прийняття рішення про визначення коду товару від 24.06.2020 № KT-UA-2020, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2020/00042 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому вважаємо, що відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС».

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.09.2020 року (вх.№ЕП/14841/20) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.113-117).

Станом на 25.09.2020 року інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, дана адміністративна справа вирішується судом 25.09.2020 року у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» зареєстровано як юридична особа 13.04.2017 (Номер запису: 0062166) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.14 Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів; 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Судом встановлено, що 13.05.2020 року між ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» (Покупець) та компанією «TIRSAN TREYLER SANAYI VE TICARET A.S.» (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №UA00017 від 13.05.2020 р. (а.с.19-23, 104-108) відповідно до п.1.1 якого Покупець купує у Продавця 1 одиниці напівпричепів SLA4/2N-18/40 (LB4E).

Пунктом 2.2 Контракту визначено перелік та ціну товарів, що Покупець купує у Продавця: напівпричепи Kassbohrer SLA4/2N-18/40 (LB4E).

Також, вказаним пунктом визначено, що детальний опис товару зазначений у технічній специфікації № 1.

Як зазначено у позові, згідно технічної специфікації предметом купівлі-продажу є «низькорамна розсувна платформа», марки «Kassbohrer» код К.SLА4/2N-18/40; повна маса ТЗ з повним навантаженням 58 000 кг (загальна допустима маса (80 км/г) або 63 800 кг (загальна допустима маса (60 км/г).

З метою митного оформлення вказаного товару, поставленого на підставі Контракту № UA00017 від 13.05.2020 р. товару, декларант позивача подав до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA500110/2020/006930 (а.с.16-17, 109-110), заявивши опис товару «Автомобільний напівпричіп типу трайлер, змонтований на 4-х вісному шасі. Призначений для зчіплення з седільним тягачем для перевезення вантажів підвищеної ваги, який відноситься до категорії «04», що має максимальну масу з повним навантаженням 58 000 кг, новий. Календарний рік виготовлення 2020. Тип LB4E. Ідентифікаційний номер (VIN) WKVDAS7. Виробник «TIRSAN TREYLER SANAYI VE TICARET A.S.». Торговельна марка - «Kassbohrer». Країна виробництва - Туреччина.».

В графі 33 МД № UA500110/2020/006930 задекларовано код товару згідно УКТЗЕД .

За заявленим декларантом кодом товару, сума митних платежів, що підлягала сплаті при митному оформленні товару, становила 330 957,30 грн., у т.ч. ввізне мито - 15 611,19 грн., ПДВ-315 346,11 грн.

Згідно графи 44 МД № UA500110/2020/006930 декларантом позивача до митного оформлення були подані наступні документи: інвойс №TR2533 від 16.06.2020 р., коносамент (bill of lading) №G90769 від 19.06.2020 p., сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A) №0050411 від 18.06.2020 p., зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № UA00017 від 13.05.2020 р., договір про надання послуг митного брокера 24/05/19 від 24.05.2019 р., лист ДМСУ № 14/1128-ЕП, експортна митна декларація № 20410700ЕХ004206 від 18.06.2020 р.

Вказана електронна митна декларація № UA500110/2020/006930 надіслана до митниці та зареєстрована митним органом 22.06.2020 р. (а.с.18).

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби 24.06.2020 року прийнято рішення про визначення коду товару від 24.06.2020 р. № КТ UA-2020 (а.с.38-39, 92-93) відповідно до якого посадові особи митниці не погодились із задекларованим в графі 33 МД № UA500110/2020/006930 кодом товару 8716 39 50 10, та визначили новий код товару 8716 39 30 90.

Крім того, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного, призначення № UA500110/2020/00042 (а.с.40-41, 94)

У картці відмови відповідачем роз`яснено, що для митного оформлення товару, необхідно подати нову МД з кодом товару згідно УКТЗЕД відповідно до вимог вказаного класифікаційного рішення. Також декларанту роз`яснено право оскарження рішення про відмову у митному оформленні в порядку, визначеному главою 4 Митного кодексу України.

З метою митного оформлення вищевказаного товару, 17.07.2020 р. декларантом було подано нову електронну митну декларацію № UA500110/2020/008168 (а.с.42), в якій задекларовано код товару за УКТЗЕД 8716 39 30 90 (ставка ввізного мита 10%) згідно спірного класифікаційного рішення.

Як стверджує позивач та не спростовується відповідачем, товар випущено у вільний обіг на митну територію України після сплати відповідних митних платежів за встановленим митним органом кодом товару.

Вважаючи Рішення про визначення коду товару від 24.06.020 р. № КТ- UA -2020 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500110/2020/00042 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.2 ст.248 Митного кодексу України засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.

Відповідно до частин 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною 2 статті 69 Митного кодексу України визначено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч.3 ст.69 Митного кодексу України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Відповідно до ч.4 ст.69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо

Термін «класифікація товару» для цілей розділу ІV Митного кодексу України міститься в пункті 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (Порядок №650), та розуміється як: визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання ст. 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Пункт 3 розділу І Порядку №650 визначає, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Відповідно п.1 та п.2 розділу ІІІ Порядку №650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми Інспектор 2006 ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів а та б абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.

Згідно пунктів пункт 5 та 6 розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.

При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.

Відповідно до пункту 4.4. розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав:

МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ;

ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою митного органу відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Згідно статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Крім того, з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, що затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401.

Відповідно до пунктів 1-4, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень) додатку до Закону України «Про Митний тариф України» класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Спірним у даній справі є питання за яким код УКТ ЗЕД необхідно класифікувати ввезений позивачем за МД від 22.06.2020 №500110/2020/006930 товар (Автомобільний напівпричіп типу трайлер, змонтований на 4-х вісному шасі. Призначений для зчіплення з седільним тягачем для перевезення вантажів підвищеної ваги, який відноситься до категорії «04», що має максимальну масу з повним навантаженням 58 000 кг, новий. Календарний рік виготовлення 2020. Тип LB4E. Ідентифікаційний номер (VIN) WKVDAS7. Виробник «TIRSAN TREYLER SANAYI VE TICARET A.S.». Торговельна марка - «Kassbohrer». Країна виробництва - Туреччина.»), за кодом УКТ ЗЕД 87 16 39 50 як стверджує позивач чи за кодом 87 16 39 50 як наполягає відповідач.

Для вирішення вказаного питання необхідно дослідити опис товарів, які класифікуються за вказаними кодами, пояснення щодо їх класифікації та співставити такі описи та пояснення із характеристиками досліджуваного товару.

Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної митної служби № 256 від 14.07.2020 року, залишились незмінними по відношенню до групи 87 товарів порівняно з Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України № 401 від 09.06.2015 року.

Відповідно до Пояснень, товарна позиція 8716 поширюється на групу несамохідних транспортних засобів, які призначені для перевезення вантажів або людей.

У цій товарній позиції терміни причепи і напівпричепи означають транспортні засоби (крім мотоциклетних колясок такого типу, що призначені винятково для з`єднання з іншим транспортним засобом за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою (незалежно від того, чи є він автоматичним чи ні).

Найважливішими типами причепів і напівпричепів, які входять до цієї товарної позиції, є ті, які розраховані на використання разом з автомобілями. Як правило, у причепів є одна пара коліс або більше і тягово-зчіпний пристрій, установлений на поворотних передніх колесах, які забезпечують керування цими транспортними засобами. Напівпричепи мають лише задні колеса, а їх передній кінець спирається на платформу транспортного засобу, що буксирує, з яким вони з`єднані за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою.

У подальших поясненнях термін причепи стосується і напівпричепів.

Причепи, що включаються до цієї товарної позиції, такі:

(1) Причепи типу будиночок-автопричеп (житлові причепи) для проживання або автотуризму.

(2) Самозавантажні причепи для сільського господарства, обладнані автоматичними навантажувальними пристроями і, можливо, також пристроями для січення фуражу, кукурудзяних стебел і т.п.

До цієї товарної позиції не включаються самозавантажні причепи з постійно встановленим на них збиральним устаткуванням для скошування, січення і перевезення трав, кукурудзи і т.п. (товарна позиція 8433).

Згідно із Законом України від 04.06.2020 року №674-ІХ (Митний тариф України, Розділ XVII. Група 87) до товарної позиції 8716 включаються причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини.

До коду товару згідно УКТЗЕД (визначеного декларантом) відносяться причепи та напівпричепи для перевезення вантажів, нові, що мають максимальну масу з повним навантаженням 20 т і більше.

8716 - Причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини:

8716 39 - - інші:

8716 39 50 - - - - - інші:

8716 39 50 10 - - - - - - що мають максимальну масу з повним навантажен-ням 20 т і більше

До коду товару згідно УКТЗЕД (визначеного декларантом) відносяться причепи та напівпричепи для перевезення вантажів, нові, що мають максимальну масу з повним навантаженням 20 т і більше.

8716 - Причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини:

8716 39 - - інші:

8716 39 30 - - - - - напів-причепи:

8716 39 30 90 - - - - - - інші.

Щодо посилань відповідача на те, що порівнюючи назви наступного рівня деталізації видно, що напівпричепи включаються до товарної категорії 87163930, а причепи відносяться до товарної категорії 87163950 УКТ ЗЕД, суд зазначає, що відповідно до технічної специфікації товару, поставленого на підставі Контракту № UA00017 від 13.05.2020 р. найменування виробу визначено як «низько рамна розсувна платформа».

В той же час, в наряді №G90769 від 21.06.2020 року, який надано відповідачем разом із відзивом на позовну заяву вказано, що вантаж (VIN) WKVDAS7 це «прицеп».

Таким чином, враховуючи характеристики товару, який було подано до митного оформлення позивачем з МД № UA500110/2020/006930, код УКТЗЕД , який визначено декларантом ТОВ «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» з урахуванням правила 3 (а) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД є таким, що описується товар конкретніше порівняно з товарними позиціями .

Суд також враховує, що під час попереднього митного оформленнями аналогічних товарів за митними деклараціями митні декларації №UA500120/2019/010555 від 30.10.2019 р., №UA500110/2020/002715 від 11.03.2020 р., №UA 500110/2020/002716 від 11.03.2020 р., №UA500120/2020/005068 від 24.05.2020 р., №UA500120/2020/005688 від 26.05.2020 р., №UA500120/2020/005689 від 26.05.2020 р. (а.с.56-65) декларантом позивача було також визначено код товару 8716 39 50 10 та вони були випущені митним органом після здійснення митного контролю, у тому числі, після перевірки правильності класифікації товару.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що встановлені судом характеристики досліджуваного товару та зміст Пояснень надають можливість для класифікації такого товару за кодом УКТ ЗЕД . Водночас, судом не встановлено підстав для класифікації досліджуваного товару за кодом УКТ ЗЕД .

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі №814/978/17 зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що у оскаржуваних рішеннях відсутні будь-які обґрунтування щодо допущення позивачем порушень правил класифікації. Зміст спірних рішень не дає можливості встановити з огляду на які характеристики досліджуваного товару та з посиланням на які норми відповідач дійшов висновку про неможливість класифікації товару за кодом УКТ ЗЕД 0 та необхідність застосування коду УКТ ЗЕД .

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам щодо обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень (пункт 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України), що свідчить про протиправність таких рішень.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про визначення коду товару від 24.06.020 р. № КТ-иА-2020 та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500110/2020/00042 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про зобов`язання Одеської митниці Держмитслужби здійснити митне оформлення товару, оформленого за МД № UA500110/2020/008168 від 17.07.2020 р., за кодом 8716 39 50 10 згідно УКТЗЕД, суд виходить з наступного.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням встановленої судом протиправності спірних рішень Одеської митниці Держмитслужби, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язуваного характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідач

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, в свою чергу доводи позивача є обґрунтованими, та відповідно, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення №217 від 06.08.2020 року, позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 4631,01 грн.

З урахуванням задоволення позовної заяви, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 4631,01 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 24.06.020 р. № КТ- UА -2020.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500110/2020/00042.

Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товару, оформленого за МД № UA500110/2020/008168 від 17.07.2020 р., за кодом 8716 39 50 10 згідно УКТЗЕД.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» судовий збір у розмірі 4631,01 (чотири тисячі шістсот тридцять одна гривня 01 копійка) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ТЕХ СЕРВІС» (місцезнаходження: вул.Жуковського, буд.10, кв.30/2, м.Одеса, 65014, );

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (місцезнаходження: вул.Івана та Юрія Лип, 21-а, м.Одеса, 65078; ).

Суддя С.М. Корой

.