Справа № 580/2221/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

21 вересня 2020 року справа № 580/2221/20
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 - Накоп`юка Ярослава Володимировича про розподіл судових витрат у адміністративній справі №580/2221/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
23.06.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:
- скасувати наказ Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.11.2019 року № 391-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу супроводження судових спорів за позовами платників податків до органів ДФС юридичного управління Головного управління ДФС у Черкаській області;
- стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2019 року по день ухвалення рішення включно, розмір якого на момент звернення до суду становить 69 725,18 грн;
- стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.
У адміністративному позові (а.с.10) представником позивача вказано, що заява про розподіл судових витрат буде подана протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.08.2020р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.11.2019р. №391-о «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу супроводження судових спорів за позовами платників податків до органів ДФС юридичного управління Головного управління ДФС у Черкаській області. Стягнуто з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.12.2019р. по 31.08.2020р. в сумі 92799,70 грн. 70 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Згідно матеріалів справи, рішення суду від 31.08.2020р. в даній справі було відправлено позивачу засобами поштового зв`язку - 02.09.2020р., докази отримання позивачем рішення від 31.08.2020р. у матеріалах справи станом на 21.09.2020р. відсутні.

10.09.2020р. до суду від представника позивача надійшло клопотання від 08.09.2020р. про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що представником позивача подано докази витрат на правничу допомогу у строки визначені ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на те що судовий розгляд справи №580/2221/20 було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд доходить висновку про доцільність розгляду клопотання представника позивача про розподіл судових витрат у письмовому провадженні.

За наслідками розгляду поданого клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України врегульовано, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI закріплено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. представником позивача до позову та клопотання додано: договір про надання правової допомоги від 26.05.2020р. №19-05; Акт №19-05/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2020р., рахунок на оплату №19-05/01 від 08.09.2020р. за юридичні послуги згідно Акту №19-05/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2020р. на суму 5000 грн., дублікат квитанції №0.0..1 від 08.09.2020р. на суму 5000 грн.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з Головного управління ДФС у Черкаській області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року по справі №640/19275/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд зазначає, що заявником підтверджено повноваження як представника позивача у відповідності до положень договору про надання правової допомоги від 26.05.2020р. №19-05, Акт №19-05/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2020р., рахунок на оплату №19-05/01 від 08.09.2020р. за юридичні послуги згідно Акту №19-05/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2020р. на суму 5000 грн. обумовлює вартість юридичних послуг, а сплата коштів за правничу допомогу адвоката підтверджується дублікат квитанції №0.0..1 від 08.09.2020р. на суму 5000 грн. Вказана квитанція містить необхідні реквізити, вказано призначення платежу з посиланням на відповідний договір.

Разом з тим, суд враховує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.08.2020р. адміністративний позов задоволено частково.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що розмір документально підтверджених витрат на правову допомогу складає 5000 грн., а також те що адміністративний позов у справі №580/2221/20 задоволено частково, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області частини понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно частині задоволених позовних вимог, в розмірі 2500 грн.

Зазначений висновок суду щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у обсязі пропорційному частині задоволених позовних вимог відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 15.09.2020р. у справі №460/37/19.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку що клопотання представника позивача належить задовольнити частково.

Керуючись ст. 132, 134, 139, 167, 252 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - Накоп`юка Ярослава Володимировича про розподіл судових витрат у адміністративній справі №580/2221/20 - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) частину понесених витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Копію додаткового рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко