Справа № П/320/1091/20
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1091/20 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Степанюка А.Г., Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства енергетики та захисту довкілля України на Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та захисту довкілля України про визнання протиправним та скасування Наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 10.01.2020 №21-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Міністерства енергетики та захисту довкілля України; стягнення з Міністерства енергетики та захисту довкілля України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11 січня 2020 року по дату фактичного поновлення на роботу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 10.01.2020 №21-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Міністерства енергетики та захисту довкілля України; стягнуто з Міністерства енергетики та захисту довкілля України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.01.2020 року по 10.06.2020; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Міністерства енергетики та захисту довкілля України та стягнення з Міністерства енергетики та захисту довкілля України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з апеляційної скарги Відповідача, він просить скасувати оскаржуване Рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 10.01.2020 №21-к про звільнення ОСОБА_1 , та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

Згідно з частиною першою ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Позивач з 17.04.2019 перебував на посаді начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Департаменту стратегії та європейської інтеграції Міністерства енергетики та захисту довкілля України, що підтверджується Трудовою книжкою НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи а.с. 14-23.

Наказом Відповідача «Про звільнення ОСОБА_1 » від 10.01.2020 №21-К, відповідно до пункту 1 частини першої та частини четвертої статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу», Позивача 11.01.2020 звільнено з посади начальника відділу стратегічної екологічної оцінки Департаменту стратегії та європейської інтеграції.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі - Закон №889-VIII).

Відповідно до частини першої ст. 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно з п. 4 частини першої ст. 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87 1 цього Закону).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 87 Закону №889-VIII, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно з частиною третьою ст. 5 Закону №889-VIII, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Оскільки особливостей припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу, Законом №889-VIII не визначено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на дані правовідносини поширюються норми законодавства про працю.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Згідно з п. 1 частини першої ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частин другої, третьої ст. 40 Кодексу законів про працю України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу; не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно з частиною першою ст. 492 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до частини другої ст. 492 Кодексу законів про працю України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно з частиною третьою ст. 492 Кодексу законів про працю України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А як зазначено в Постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №813/6512/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування Наказу, поновлення на роботі, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Як вбачається з Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Про розв`язання спорів, що виникають з відносин публічної служби» від 26.05.2010 року №753/11/13-10, розглядаючи справи про звільнення публічного службовця з посади, суди повинні встановити, чи вжито адміністрацією публічного органу всіх зусиль для переміщення або переведення публічного службовця, чи іншого його працевлаштування, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України.

Як зазначено Відповідачем у Відзиві на адміністративний позов, його Наказом від 31 жовтня 2019 року №367, погодженим Міністерством фінансів України, затверджено з 01 листопада 2019 року структуру та зміни до штатного розпису на 2019 рік Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

Як вбачається зі штатного розпису на 2019 рік, у складі апарату Міністерства енергетики та захисту довкілля України передбачено Директорат стратегічного планування та європейської інтеграції, до складу якого входить, зокрема, Головне управління стратегічної екологічної політики, що складається з Відділу загальнодержавної екологічної політики та Відділу регіональної екологічної політики, які очолюють відповідні керівники.

Позивача 12.11.2019 попереджено про наступне звільнення із займаної посади після закінчення двомісячного строку попередження, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Проте, Відповідачем не запропоновано Позивачу посад, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржений Позивачем Наказ Відповідача є протиправним і підлягає скасуванню, а Позивач - поновленню на роботі зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною другою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

А згідно з п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та захисту довкілля України залишити без задоволення, а Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 22.09.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Степанюк А.Г.

Черпіцька Л.Т.