Справа № 300/1616/20
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" вересня 2020 р. справа № 300/1616/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, Західного територіального управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України, з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме відповідачем не виплачено в повному обсязі грошову компенсацію за неотримане речове майно. Позивач вказав, що звертався до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Листом від 21.11.2018 №50/14/28/1-1623 позивача повідомлено, що кошти за неотримане речове майно нараховано згідно довідки-розрахунку №7 від 21.11.2018 на суму 50 251,24 грн. та при надходженні коштів з довольчого органу ОСОБА_1 буде повідомлено додатково. У квітні 2020 року на картковий рахунок позивача від відповідача надійшли кошти в сумі 11 416,66 грн. Однак в повному обсязі грошова компенсація за неотримане речове майно позивачу не сплачена, тому просить стягнути в судовому порядку частину грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 38 834,58 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
28.07.2020 представником Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України на адресу суду подано відзив на позовну заяву від 22.07.2020 №50/14/33-928, в якому міститься клопотання про заміну неналежного відповідача у справі - Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на належного - Західне територіальне управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 ).
Ухвалою суду від 18.08.2020 у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про заміну відповідача відмовлено та залучено до участі у справі №300/1616/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Майкович Леся Миколаївна до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій другого відповідача - Західне територіальне управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 ).
04.09.2020 на поштову адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, в якому представник відповідач заперечує проти задоволення позову. Згідно відзиву представник відповідача зазначив, що позивач пропустив місячний строк звернення з цим позовом. Також вказав, що позивач при виключенні його зі списків особового складу був ознайомлений з відповідним наказом та його не оскаржував. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити (а.с.46-47).
Також 04.09.2020 надійшо клопотання Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про залишення позовної заяви без розгляду. Вказане клопотання мотивовано тим, що частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Представник відповідача зазначив, що наказом від 12.10.2018 №265 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, тому останній знав про порушення своїх прав щодо проходження військової служби. При цьому, до суду звернувся з позовною заявою 06.07.2020, тобто з пропуском місячного строку, встановленого частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. За вказаних обставин, представник відповідача просив суд залишити позовну заяву без розгляду (а.с.48).
14.09.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій остання заперечила щодо порушення позивачем строку звернення до суду з даним позов. Так, представник позивача зазначила, що позивач не обмежений будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, зокрема, грошової компенсації за неотримане речове майно. Просила позов задовольнити (а.с. 50-54).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.
Відповідно до витягу з наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 12.10.2018 №265 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 , звільненого за п.п. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 05.10.2018 №68 о/с у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.21).
ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, за результатами розгляду якої отримав відповідь від 21.11.2018 № 50/14/28/1-1623, відповідно до якої позивача повідомлено про нарахування йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно згідно довідки-розрахунку №71 від 21.11.2018 на суму 50 251, 24 грн. та про виплату такої компенсації при надходженні коштів з довольчого органу (а.с. 13).
Відповідно копії банківської виписки з карткового рахунку у АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 у квітні 2020 року перераховано кошти в сумі 11 416,66 грн. (а.с. 22).
Враховуючи, що відповідачем не виплачено ОСОБА_1 в повному обсязі грошову компенсації вартості за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-XII).
Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 вказаного Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
Із вищенаведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
За таких обставин, суд зазначає про наявність підстав для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно з підстав того, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби, однак при звільненні відповідач не провів з ним повний розрахунок.
Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, (дія якого відповідно до ч. 3 Указу поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Як встановлено судом, станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини сума заборгованості за неотримане речове майно склала 50 251,24 грн., що підтверджується листом Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 21.11.2018 №50/14/28/1-1623.
Суд зазначає, що станом на момент виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивач грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 50 251,24 грн.
При цьому, у квітні 2020 року на картковий рахунок позивача поступили від відповідача кошти в сумі 11 416,66 грн., тобто не в повному обсязіє.
Відповідач не надав до суду доказів виплати ОСОБА_3 грошової компенсації за неотримане ним речове майно в сумі 50 251,24 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті в під час звільнення позивача з військової служби у запас, грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, не провівши із позивачем повний розрахунок грошового забезпечення.
Щодо клопотання Військової частини НОМЕР_3 від 04.09.2020 про залишення позовної заяви без розгляду, то суд вказує на таке.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Оскільки відповідач при звільненні ОСОБА_1 та виключення його зі списків особового складу не провів повного розрахунку з останнім, право позивача на стягнення належних йому сум не обмежене жодним строком.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку звенення до суду з цим позовом.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає недоплачена грошова компенсація вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 38 834 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 58 копійок.
Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 38 834 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 58 копійок.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 38 834 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 58 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ).

Представник позивача: адвокат Майкович Леся Миколаївна (вул. Франка, 4, м. івано-Франківськ, 76018, ідентифікаційний код ).

Відповідачі:

Військова частина НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ).

Західне територіальне управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 ) (вул. Стрийська, 146, м. Львів, 79026, код ЄДРПОУ - 25575767).

Суддя Главач І.А.