Справа № 620/1221/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1221/19 Суддя першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на проголошене о 10 годині 59 хвилин рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, повний текст якого складено 17 червня 2020 року, у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - Позивач, АТ «Облтеплокомуненерго») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ГУ ДФС у Чернігівській області), у подальшому заміненого на правонаступника - Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2018 року №, №, №.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року позов задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області задоволено - рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2020 року касаційну скаргу АТ «Облтеплокомуненерго» задоволено частково - рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року скасовано, а справу №620/1221/19 направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду. При цьому суд касаційної інстанції, погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції про те, що податкове законодавство не містить норм, які б звільняли платників податків від відповідальності за порушення ними строків реєстрації податкових накладних з підстав заборгованості місцевого бюджету перед платником та/або незадовільного матеріального стану платника податків, наголосив про необхідність витребування та дослідження податкових накладних на предмет встановлення типів причини ненадання отримувачу (покупцю) податкової накладної.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Позивачем не заперечується, чинне законодавства не містить норм, які б звільняли платника податків від відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних з підстав заборгованості місцевого бюджету перед платником або незадовільними його матеріальним станом, а не застосовуються штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію виключно щодо накладних, щодо яких наявні дві обов`язкові умови у сукупності - вони не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та задовольнити позовні вимоги частково, залишивши в силі по 1 020,00 грн. штрафу за кожним податковим повідомленням-рішенням.

Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, положеннями п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, як і приписами Податкового кодексу у цілому взагалі не передбачено відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних чи розрахунків коригування податкових накладних, що безпідставно ототожнюється з порушенням граничних строків реєстрації, по-друге, положення підзаконного акту, який визначає форму податкового повідомлення-рішення за затримку реєстрації податкових накладних, не відповідає вимогам Податкового кодексу, яким передбачено відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, по-третє, судом не було враховано, що податкові накладні були своєчасно складені, однак не зареєстровані через відсутність коштів за відсутності вини підприємства, по-четверте, платник податків лише надає податкову накладну для реєстрації, а не реєструє її, що свідчить про відсутність у складі дій Позивача порушень вимог ПК України, по-п`яте, накладення штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які не надаються покупцю, є непропорційним, суперечить правовій природі податкового законодавства, по-шосте, безпідставність застосування таких санкцій підтверджується і положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020 року, а відтак застосуванню до Позивача підлягають лише санкції у розмірі 1 020,00 грн., по-сьоме, всі податкові накладні не підлягали наданню покупцям, оскільки вони не є платниками податку на додану вартість. Крім того, у додаткових поясненнях з посиланням на постанову Верховного Суду у справі №200/7002/19-а вказує на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.09.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Свою позицію обґрунтовує тим, що податкове законодавство не містить норм, які б звільняли платників податків від відповідальності за порушення ними строків реєстрації податкових накладних з підстав заборгованості місцевого бюджету перед платником та/або незадовільного матеріального стану платника податків, а Верховний Суд у своєму рішенні лише наголосив на необхідності дослідження податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких застосовано санкції. Крім того, звертає увагу, що відсутність факту оплати по господарським операціям не звільняє платника податків від обов`язку своєчасно зареєструвати податкові накладні.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у грудні 2018 року проведено камеральну перевірку АТ «Облтеплокомуненерго» з питань перевірки дотримання строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У ході перевірки податковим органом виявлено, що в порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України суб`єктом господарювання в Єдиному реєстрі податкових накладних несвоєчасно зареєстровані податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних із простроченням від 1 до 290 днів, за що п. 120-1.1 ст. 120 ПК України передбачена відповідальність.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 12.12.2018 року №361/25-01-53-05-39 (т. 1 а.с. 28-118), висновки якого за наслідками розгляду заперечень від 21.12.2018 року №2498 (т. 1 а.с. 119-121) залишені без змін, про що ГУ ДФС у Чернігівській області повідомило АТ «Облтеплокомуненерго» (т. 1 а.с. 123-124).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 29.12.2018 року прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Н»:

- №, яким до Позивача за звітний період 01, 03, 04 2017 року застосовано штраф за затримку граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на від 1 до 15 днів у розмірі 10 % від суми 4 558 981,46 грн. у розмірі 455 898,30 грн., на від 61 календарних днів і більше у розмірі 40% від суми 22 173 928,66 грн. у розмірі 8 869 611,82 грн. (т. 1 а.с. 125).

- №, яким до Позивача за звітний період 04-11 2017 року застосовано штраф за затримку граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на від 1 до 15 днів у розмірі 10 % від суми 156,61 грн. у розмірі 15,66 грн., на від 31 до 60 календарних днів у розмірі 30% від суми 2 440 473,85 грн. у розмірі 733 147,37 грн., на від 61 календарних днів і більше у розмірі 40% від суми 27 6339 656,32 грн. у розмірі 11 059 035,98 грн. (т. 1 а.с. 126);

- №, яким до Позивача за звітний період 11, 12 2017 року і 01-05 2018 року застосовано штраф за затримку граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на від 1 до 15 днів у розмірі 10 % від суми 16 246 267,55 грн. у розмірі 1 624 633,13 грн., на від 16 до 30 днів у розмірі 20% від суми 4 473 881,61 грн. у розмірі 898 727,95 грн., на від 31 до 60 календарних днів у розмірі 30% від суми 17 457 934,60 грн. у розмірі 5 237 380,43 грн., на від 61 календарних днів і більше у розмірі 40% від суми 27 442 080,91 грн. у розмірі 10 976 832,50 грн. (т. 1 а.с. 127).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 120-1, 201 Податкового кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи не спростовується факт несвоєчасної реєстрації Позивачем податкових накладних у відповідному реєстрі, за що чинним законодавством передбачена відповідальність.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Отже, з 01.01.2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, АТ «Облтеплокомуненерго» не вчасно зареєструвало податкові накладні/розрахунки коригування, які не надавалися покупцю.

Разом з тим, зі змісту наявних у матеріалах справи податкових накладних та розрахунків коригування вбачається, що Позивач не звільнений від оподаткування (основна ставка податку 20%) та обсяги постачання товарів не оподатковуються за нульовою ставкою (сума за ставкою 0% відсутня).

Наявність обов`язку у платника податків щодо здійснення реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не є спірною у даній справі. Спірним є саме наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Судовою колегією враховується, що відповідно до п. 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (далі - Порядок №1307), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини, зокрема, 8. При складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини, зокрема, « 02» - складена на постачання неплатнику податку; « 04» - складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; «11» - складена за щоденними підсумками операцій; « 12» - складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку).

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 816/1488/17 та у постанові від 11.12.2018 року у справі № 807/68/18.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції за результатами аналіз податкових накладних, електронні копії яких містяться на диску (т. 3 а.с. 165), всі вони мають помітку « 02» - складена на постачання неплатнику податку, а відтак визначені пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України виключення не підпадають під правовідносини, в межах яких до Позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями були застосовано штрафні санкції, оскільки такі податкові накладні виписані на постачання товарів/послуг неплатникам податку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.09.2020 року у справі №340/1857/19.

Посилання Апелянта на те, що податкові накладні були своєчасно складені, однак не зареєстровані через відсутність коштів за відсутності вини підприємства, судовою колегією відхиляють, оскільки, як було зазначено Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року у цій справі, податкове законодавство не містить норм, які б звільняли платників податків від відповідальності за порушення ними строків реєстрації податкових накладних з підстав заборгованості місцевого бюджету перед платником та/або незадовільного матеріального стану платника податків.

Надаючи оцінку доводам АТ «Облтеплокомуненерго» на те, що в силу Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зокрема, доповнення підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України пунктом 73, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню в сумі штрафних санкцій, що перевищує 1 020,00 грн., судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Так, 16.01.2020 року було прийнято Закон України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020 року.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 73 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на момент набрання указаним Законом чинності, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, станом на час розряду справи в суді апеляційної інстанції чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі України №466-ІХ (пункт 73 підрозділу2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, законодавцем не передбачена.

У даному випадку законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведеними положеннями Закону України №466-ІХ закріплено обов`язок податкового органу відкликати названі у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України податкові повідомлення - рішення, які перебували у процесі оскарження станом на 23.05.2020 року.

Проте, це не впливає на правомірності таких податкових повідомлень-рішень по суті виявлених контролюючим органом порушень вимог Податкового кодексу України, допущених платником податків, у зв`язку з чим судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення як позовних вимог, так і вимог Апелянта про скасування податкових повідомлень-рішень у частині, що перевищує розмір штрафних санкцій у 1 020,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №340/1857/19.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено та підписано « 23» вересня 2020 року.