Справа № 340/405/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/405/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дурасової Ю.В.,
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 (головуючий суддя Пасічник Ю.П.)

в адміністративній справі № 340/405/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Світловодського відділу обслуговування громадян щодо незарахування до страхового стажу роботу у Військовій частині за період з 07.11.1992 року по жовтень 1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Світловодського відділу обслуговування громадян зарахувати до страхового стажу роботу у Військовій частині за період з 07.11.1992 року по жовтень 1993 року та провести перерахунок пенсії з дня її призначення, тобто за 27 років 5 місяців.

Позов обґрунтовано тим, що при призначенні пенсії до трудового стажу не було зараховано періоди роботи на посаді начальника АХЧ у період з 07.09.1992 року по жовтень 1993 року, про що їй стало відомо з листа головного управління №1564/143 від 06.12.2019 р., посилаючись на те, що для призначення пенсії було надано повний комплект документів, у тому числі трудову книжку, зазначивши при цьому, що заява про призначення пенсії за віком була втрачена ПФУ.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачеві, за її зверненням здійснювались перерахунки пенсії в 1993 та 1999 роках і при цьому враховувались періоди роботи з 07.11.1992р. по жовтень 1993р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано саме незарахування стажу роботи позивача у період 07.09.1992 по жовтень 1993 року.

Відповідачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що 26.11.1999 Управлінням соціального захисту населення міської ради народних депутатів м. Світловодська позивачу було проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітку за 60 календарних місяців підряд, в тому числі:

за період з 01.01.1988 по 31.12.1990 (36 календарних місяців) відповідно до довідки від 04.01.1993 № 4 (довідка додана до заяви від 02.01.1993);

за період з 01.01.1991 по 31.12.1991(12 календарних місяців) відповідно до довідки від 01.09.1992 №44 (довідка додана до заяви про призначення пенсії від 029.1992);

за період з 01.01.1992 (4 календарних місяці) відповідно до довідки від 22.11.1999 №156 (довідка додана до заяви від 03.11.1999);

за період з 01.05.1992 по 31.12.1992 (8 календарних місяців) відповідно до довідки від 28.10.1999 № 78 (довідка додана до заяви від 03.11.1999).

Вказує на те, що твердження позивача щодо невключення до спірних періодів є помилковим. Також зазначає, що відповідно до рішення від 14.11.2019 позивачу здійснено перерахунок пенсії з іншого заробітку за період з 01.01.1986 по 31.12.1990, а отже загальний розмір пенсійної виплати з 2028,13 грн. після перерахунку станом на 01.11.2019 змінився на 2053,15 грн. Даний перерахунок проведено за період 01.10.2017 по 30.11.2019, тобто з дати застосування Закону № 2148, який набрав чинності 03.10.2017. Зазначає, що позивач 10.12.2019 звернулась з заявою про перерахунок стажу, набутого до 01.01.2004, надала трудову книжку, відповідно до якої запис про звільнення у зв`язку з досягненням пенсійного віку (запис №24 від 01.11.1994) та архівну довідку від 10.09.2019 №2026/упр, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, яка підтверджує роботу позивача у Військовій частині № 44703

Позивачем надана відповідь на відзив відповідача, згідно якого зазначає, що при призначенні пенсії до трудового стажу не було зараховано періоди роботи на посаді начальника АХЧ-у період з 07.09.1992 по жовтень 1993 року. Вказує на те, що не погоджується з нарахуванням, оскільки має необхідний стаж для призначення пенсії, з урахуванням періоду, неврахованого пенсійним фондом. Зазначає, що заява про призначення пенсії за віком, коли позивач звільнилась в 11.01.1993 році втрачена органом Пенсійного фонду, тому вказаний стаж не зараховано. Просить задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви від 01.09.1992 року позивачці ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.09.1992 року у зв`язку з досягненням позивачем пенсійного віку за нормами діючим на момент призначення пенсії (а.с. 36). Позивачка вважає, що відповідач не врахував при призначенні пенсії стаж її роботи на посаді начальника АХЧ-у період з 07.09.1992 по жовтень 1993 року, тому просить зарахувати до страхового стажу вказаний період роботи з дня її призначення, тобто за 27 років 5 місяців.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991року (в редакції, що дів на час призначення пенсії), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991року відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання

шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Цей Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), визначено, що право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Розміри пенсій за віком встановлені статтею 19 цього Закону.

Так, пенсії за віком призначаються в розмірі 55% заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1% заробітку, але не менш як

на 1% мінімального розміру пенсії.

Обчислення стажу роботи для призначення трудових пенсій визначено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 цього Закону).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка при досягнення 55-ти річного віку (що надавав право для призначення пенсії за віком), звернулася з заявою в вересні 1992 року для призначення пенсії за віком.

До заяви від 01.09.1992 року (а.с. 36, 36 з/с) для визначення розміру пенсії позивачем надано довідку №44 видану 01.09.1992 року Військовим представництвом Міністерства оборони за період з 01.09.1990 р. по 31.12.1990 р., з 01.01.1991 р. по 30.06.1991 р., з 01.07.1991 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р., тобто за 24 календарних місяців (а.с. 37).

При цьому, при призначенні пенсії позивачу обраховано стаж відповідно до трудової книжки за періоди роботи з 22.07.1957 р. по 07.07.1963 р., з 25.07.1963 р. по 01.09.1966 р., з 05.09.1966 р. по 03.09.1970 р., з 07.09.1970 р. по 06.09.1992 р., який склав 35 років 0 місяців 22 дні (а.с. 34-35).

Отже, при обчисленні пенсії позивача в вересні 1992 року трудовий стаж позивачки склав - 35 років 0 місяців 22 дні.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять даних, що позивач була незгодна з розрахунком трудового стажу в вересні 1992 року щодо кількості років трудового стажу - 35 років 0 місяців 22 дні.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що після призначення пенсії (з 06.09.1992 року) позивач продовжувала працювати, що зокрема, і стало підставою вимоги позивача про перерахунок стажу роботи з урахуванням періоду роботи з 07.09.1992 по жовтень 1993 року.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що період роботи позивача з 07.09.1992 по жовтень 1993 року не міг був включений в трудовий стаж при обрахунку пенсії з 06.09.1992 року, оскільки такого стажу станом на 06.09.1991 року іще не існувало.

Матеріали справи свідчать, що Позивачка неодноразово зверталась щодо перерахунку пенсії з урахуванням іншого заробітку згідно наданих довідок, що підтверджується заявами від 05.01.1993 р. (а.с. 38) та від 03.11.1999 р. (а.с. 41).

При цьому, Управлінням соціального захисту були здійснені перерахунки пенсії відповідно до розпоряджень від 13.05.1993 (на заяву від 05.01.1993) (а.с. 39,88) та №117705 від 26.11.1999 (на заяву віл 03.11.1999) (а.с .43 зворот,91).

10.12.2019 р. позивачка звернулась з заявою про перерахунок стажу набутого до 01.01.2004 р., надала трудову книжку, відповідно до якої запис про звільнення здійснено у зв`язку з досягненням пенсійного віку (запис №24 від 01.11.1994 р.) та архівну довідку від 10.09.2019 р. №2026/упр, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, яка підтверджує роботу позивача у Військовій частині № НОМЕР_1 (а.с. 54 звор.).

Головним управлінням рішенням від 12.12.2019 р. проведено перерахунок страхового стажу, відповідно до якого загальний страховий стаж позивача склав 36 років 2 місяці 1 день (а.с. 52 звор.).

Таким чином, у зв`язку з перерахунком страхового стажу (оскільки позивачка продовжила працювати після призначення пенсії), загальний страховий стаж позивача склав 36 років 2 місяці 1 день (замість стажу 35 років 0 місяців 22 дні, який був нарахований під час призначення пенсії станом на 06.09.1992 рік).

Отже, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем вже було здійснено перерахунок страхового стажу, до якого було зараховано період роботи з 07.11.1992р. по жовтень 1993р., а тому вимога про необхідність здійснення такого перерахунку є безпідставною.

Водночас, відповідно до рішення від 14.11.2019 р. позивачу здійснено перерахунок пенсії з іншого заробітку за період з 01.01.1986 р. по 31.12.1990 р., а отже загальний розмір пенсійної виплати з 2028,13 грн. після перерахунку станом на 01.11.2019 р. змінився на 2053,15 грн. Даний перерахунок проведено за період з 01.10.2017 р. по 30.11.2019 р., тобто з дати застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності 03.10.2017 р. (а.с. 47-53).

Слід зазначити, що в разі, якщо позивачка не згодна з перерахунком її пенсії в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІ від 03.10.2017 року, то в даному випадку особа може реалізувати своє право на оскарження дій/рішень відповідача шляхом подачі іншого позову, а саме щодо правомірності такого перерахунку.

Однак, щодо вимоги позивача здійснити перерахунок стажу позивача, врахувавши на час призначення пенсії (06.09.1992 року) період роботи з 07.11.1992р. по жовтень 1993р. такі вимоги є безпідставними, оскільки підтверджено матеріалами справи, що позивачці, за її зверненням, здійснювались перерахунки пенсії в 1993 та 1999 роках і при цьому враховувались періоди роботи з 07.11.1992р. по жовтень 1993р. (а.с.38,39,41-43).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки перерахунки пенсії здійснені відповідно до розпоряджень від 13.05.1993 (на заяву від 05.01.1993) (а.с. 39,88) та №117705 від 26.11.1999 (на заяву віл 03.11.1999), а також здійснено перерахунок страхового Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області рішенням від 14.11.2019 р. та рішенням від 12.12.2019 р. (на заяву від 10.12.2019).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Натомість, Позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результати розгляду справи судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 10.09.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
В повному обсязі постанова виготовлена 16.09.2020

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова