Справа № 640/11188/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Київ № 640/11188/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Діферент" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

21.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Діферент" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, № та №, зобов`язання Головного управління ДФС у місті Києві внести заяву про повернення суми бюджетного відшкодування подану ТОВ «Квант Діферент» за серпень 2018 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування як узгоджену.

В обґрунтування адміністративного позову, із урахуванням додатково поданих пояснень та відповіді на відзив, зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 15.11.2018 №1125/26-15-14-04-01/42012474 щодо встановлених в ході перевірки порушень ТОВ «Квант Діферент» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) шляхом заниження суми податку на додану вартість за серпень 2018 року на 148 864 грн, завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за серпень 2018 на 2 533 215 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2018 на 822 699 грн. Вказані висновки ґрунтуються на тому, що причиною виникнення від`ємного значення з ПДВ є операції з придбання ТОВ «Квант Діферент» товарів (мотоблоки та запчастини) у ТОВ «Ентер Холл», в той час як у ході перевірки не встановлено фактичної наявності у позивача таких товарів та доказів їх використання у господарській діяльності ТОВ «Квант Діферент».

Позивач наголошує на тому, що операції з придбання вказаний товарів у ТОВ «Ентер Холл» є реальними та підтверджується необхідними первинними документами, які позивач зберігав у офісі за податковою адресою (м. Київ, вул. Ремонтна, 6), який він орендує у ТОВ «СПЕЙС КОНТІ», та готовий був надати до перевірки, але не подав з огляду на те, що перевіряючі у ході виїзної перевірки не з`являлись за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент». Оскільки позивач не приховував об`єкти оподаткування, відповідно у розумінні статті 85 ПК України і не виникає обов`язку надання копій документів, тоді як можливість дослідити оригінали документів, відповідач мав можливість за податковою адресою позивача. Також позивач зауважив, що у разі якщо платник податків не подає документи до перевірки, перевіряючі складають акт про відмову надати документи, у даному випадку такий акт не складався, відповідно, відсутні підстави стверджувати, що позивач створював перешкоди для перевірки таких документів та вважати, що такі первинні документи були відсутні на момент складання податкової звітності.

Також позивач вказує на необґрунтованість висновків перевірки щодо фактичної відсутності товару, адже відповідачем не вжито належних та достатніх заходів для перевірки даної обставини. Так, вказаний товар позивач зберігав на складі за адресою, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8Б, який орендував у ТОВ «Біном Сімпл», що підтверджується відповідними фото цього складу, інвентаризаційним описом необоротних активів 01.11.2018. Крім того, частину товару позивач використовував у власній господарській діяльності для обробки сільськогосподарських земель ТОВ «Новатор» на умовах договору про надання послуг №КД-24/10/-Н1 від 24.10.2018) та ФГ «Гранат» - договір про надання послуг №КД-18/09/-П1 від 18.09.2018.

Разом з цим, висновки відповідача у цій частині ґрунтуються на тому, що в ході перевірки не встановлено наявності складських та взагалі будь-яких приміщень за адресою, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8Б. При цьому, приміщення за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, позивач орендує у ТОВ «Біном Сімпл» згідно договору оренди складських приміщень від 16.07.2018 №07/18, а за ТОВ «Біном Сімпл» належним чином зареєстровано право власності на будівлю адмінкорпусу (літ. Д) за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б. Водночас, відповідач обґрунтовуючи фактичну відсутність вказаної будівлі посилається на інформацію із Інтернет ресурсу Google Maps.

Щодо проведення інвентаризації під час проведення перевірки позивач зазначив, що позивачем проводилась відповідна інвентаризація, але без участі представника відповідача, адже обов`язкова участь представника контролюючого органу можлива виключно у разі отримання платником податків відповідного запиту контролюючого органу, який у даному випадку відсутній. До того ж, зазначаючи про те, позивач відмовився від проведення інвентаризації, відповідач не порушив питання про застосування арешт згідно підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України, що свідчить про суперечливість позиції відповідача.

Крім того, позивач звернув увагу на порушення процедури проведення позапланової виїзної перевірки зі сторони відповідача, тоді як рішення яке прийнято не в межах та в порядку встановленому законодавством України не може визнаватись правовим. Так, наказ та направлення на позапланову виїзну перевірку вручено директору позивача 30.10.2018, тобто після початку перевірки. В подальшому перевірку проведено в приміщенні контролюючого органу у зв`язку із необґрунтованим висновком відповідача про відсутність у ТОВ «Квант Діферент» офісного та складського приміщення. Як на підставу проведення позапланової виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу зазначено відсутність посадових осіб за місцем знаходження що підтверджується складеними відповідачем актами, що також не відповідає дійсності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Квант Діферент» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 15.11.2018 №1125/26-15-14-04-01/42012474, згідно яких не підтверджено реальність господарських операцій з придбання ТОВ «Квант Діферент» товарів у ТОВ «Ентер Холл» за результатом яких позивач формував від`ємне значення ПДВ у серпні 2018 року.

Згідно податкової звітності позивачем задокументовано операції з придбання товару (мотоблоки, запчастини), однак у ході перевірки не виявлено доказів реалізації такого товару (відсутні податкові накладні за якими реалізовано товар), а за повідомленою директором ТОВ «Квант Діферент» адресою складу де мав зберігатись товар (вул. Набережно-Лугова, 8б) відсутні будь-які будівлі, а за даними Інтернет ресурсу Google Maps там фактично знаходиться будівля Шляхово-Експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського р-ну м. Києва. При цьому, відсутність ТОВ «Квант Діферент» за податковою адресою встановлено за результатами виїздів за такою адресою, а інформація з Інтернет ресурсу Google Maps лише підтверджує відсутність складських приміщень за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б.

З метою перевірки фактичної наявності товару під час проведення перевірки позивачу направлено лист від 26.10.2018 про проведення інвентаризації під контролем співробітників ГУ ДФС у м.Києві. Даний лист вручено директору ТОВ «Квант Діферент» 31.10.2018, однак станом на дату закінчення перевірки відповіді на даний запит не надходило.

Крім того, позивачем не надано до перевірки первинних документів, які б підтверджували придбання вказаного товару у ТОВ «Ентер Холл». Так, 26.10.2018, 29.10.2018 та 30.10.2018 працівниками ГУ ДФС у м.Києві здійснено виїзди за податкової адресою ТОВ «Квант Діферент» (м. Київ, вул. Ремонтна, 6), однак ТОВ «Квант Діферент» під час таких виїздів знайдено не було, про що складено відповідні акти. 31.10.2018 директору ТОВ «Квант Діферент» вручено запит про надання документів до перевірки, який залишено без виконання, про що складено акт про ненадання ТОВ «Квант Діферент» документів до перевірки від 14.11.2018 №1773/26-15-14-04-01. Відповідач вжив заходів для перевірки фактичної наявності ТОВ «Квант Діферент» за вказаною адресою шляхом направлення відповідного запиту до ТОВ «Уманьміськбуд», а згідно листа ТОВ «Уманьміськбуд» від 28.11.2019 договори оренди нежитлових приміщень по вул. Ремонтна, 6 , з ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» та ТОВ «Квант диферент» не укладались. Директор ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» мав намір укласти такий договір, але, після отримання примірника договору оренди підписаного ТОВ «Уманьміськбуд», він зник і більше не з`являвся.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, неявку представника відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

05.09.2018 ТОВ «Квант Діферент» подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2018 року, до якої зокрема, додано Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4).

Підставою для формування від`ємного значення з ПДВ за серпень 2018 року слугувало включення ТОВ «Квант Діферент» до складу податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 2 533 215,46 грн, сплачених ТОВ «Квант Діферент» у вартості товару (мотоблоки, запчастини), придбаного у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року.

Наказом Головного управлінням ДФС у м. Києві від 17.10.2018 №15682 на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у зв`язку з поданням ТОВ «Квант Діферент» декларації з податку на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку за серпень 2018 призначено документальну позапланову виїзну перевірку з метою перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування.

У матеріалах справи наявні копії актів від 26.10.2018 №1648/26-15-14-04-01, від 29.10.2018 №1663/26-15-14-04-01 та від 30.10.2018 №1667/26-15-14-04-01 про неможливість вручення копії наказу про призначення перевірки і направлення, які складені за наслідками виїзду працівників ГУ ДФС у м. Києві за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент» (м.Київ, вул. Ремонтна, 6). У даних актах зафіксовано відсутність ТОВ «Квант Діферент» за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент» (м.Київ, вул. Ремонтна, 6), а також те, що договори оренди між ТОВ «Квант Діферент» та ТОВ «Уманьміськбуд» (40494369) не укладались.

Встановлено, що у період з липня по листопад 2018 року власником офісного приміщення за адресою м. Київ, вул. Ремонтна, 6, було ТОВ «Уманьміськбуд».

У матеріалах наявний лист ТОВ «Уманьміськбуд» від 28.11.2019 про надання відповіді на лист ГУ ДПС у м. Києві від 12.11.2019 №42327/10/26-15-05-04-01. У вказаному листі ТОВ «Уманьміськбуд» повідомляє, що договори оренди нежитлових приміщень по вул. Ремонтна, 6 , між ТОВ «Уманьміськбуд» та ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» чи ТОВ «Квант диферент» не укладались. Директор ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» ОСОБА_1 мав намір укласти такий договір, але після отримання примірника договору оренди підписаного зі сторони ТОВ «Уманьміськбуд», він зник і більше не з`являвся.

Копію наказу від 17.10.2018 №15682 та направлень від 26.10.2018 вручено під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» 31.10.2018.

Також 31.10.2018 під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» вручено запит про надання документів до перевірки від 31.10.2018 та лист від 26.10.2018 №89661/10/26-15-14-04-01-12 про проведення інвентаризації під контролем співробітників ГУ ДФС у м. Києві.

14.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1773/26-15-14-04-01 про ненадання документів для перевірки у якому зафіксовано відсутність відповіді на вказані запит і лист.

Водночас, позивач подав до суду інвентаризаційний опис необоротних активів від 01.11.2018 у якому зазначено, що товар придбаний у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року зберігається на складі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б. Також позивач подав до суду фото на яких зафіксовано момент придбання товару (доставлення техніки у контейнерах) та безпосередньо фото мотоблоків на складі.

У ході перевірки директор ТОВ «Квант Діферент» також повідомив перевіряючих, що товар придбаний позивачем у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року, зберігається на складі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, який ТОВ «Квант Діферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл» на умовах договору від 16.07.2018 №07/18.

07.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1707/26-15-14-04-01 про незнаходження складських приміщень за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г. Зафіксовано, що з метою підтвердження наявності залишків товару на складі здійснено виїзд за наслідком виїзду за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, та встановлено, що за вказаною адресою відсутні будь-які будівлі. Відповідно до даних Google Maps за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, фактично знаходиться нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6.

Зазначена у акті від 07.11.2018 №1707/26-15-14-04-01 інформація також підтверджена листом оперативного управління ГУ ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №24836/7/26-15-21-0715.

Водночас, позивачем подано до суду договір оренди складських приміщень від 16.07.2018 №07/18 на умовах якого ТОВ «Квант диферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл» складське приміщення за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2017 №106424522, який підтверджує право власності ТОВ «Біном Сімпл» на будівлю адмінкорпусу (літ. Д) за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б.

У період з 26.10.2018 по 08.11.2018 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Квант Діферент» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника подачку за серпень 2018 року.

За результатом перевірки складено акт від 15.11.2018 №1125/26-15-14-04- 01/42012474.

У ході перевірки виявлені та зафіксовані у акті порушення позивачем вимог:

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 148 864 грн;

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.4 ст.200 ПК України, завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за серпень 2018 на 2 533 215 грн та завищено від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступі звітного (податкового) періоду за серпень 2018 на 822 699 грн.

На підставі вказаних висновків, ГУ ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018:

- № форми «В4», яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звіті (податкового) періоду за серпень 2018 на 822 699 грн;

- № форми «В1», яким зменшено суму бюджеті відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платник серпень 2018 на 2 533 215 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 633 303,75 грн;

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 148 864 грн за основним платежем та 37 216 грн за штрафними санкціями.

Позивач зазначає, що вживав заходів досудового врегулювання спору, а саме оскаржив вказані рішення у адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, яка рішенням ДФС України від 01.02.2019 №5323/6/99-99-11-04-02-25 залишена без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 30.11.2018 №, №, № та вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту та витрат виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували наступні висновки відповідача:

1) згідно податкової звітності позивачем задокументовано операції з придбання товару (мотоблоки, запчастини), однак в ході перевірки не виявлено доказів реалізації такого товару (відсутні ПН за якими реалізовано товар), не встановлено фактичних залишків товару у зв`язку із незнаходженням складу де мав би зберігатись товар;

2) позивач не надав підтверджуючі первинні документи та не провів інвентаризації.

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам відповідача та відповідних їм доводів позивача, суд виходить з наступного.

Судом досліджено документи складені відповідачем на підтвердження відсутності складу за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, який ТОВ «Квант Діферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл». За змістом таких документів та доводів відповідача за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8Б, відсутні будь-які будівлі, а відповідно до даних Google Maps за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, фактично знаходиться нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6.

Разом з цим, позивачем подано до суду договір оренди складських приміщень від 16.07.2018 №07/18 на умовах якого ТОВ «Квант диферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл» складське приміщення за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2017 №106424522, який підтверджує право власності ТОВ «Біном Сімпл» на будівлю адмінкорпусу (літ. Д) за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б.

Суд зазначає, що надані позивачем документи беззаперечно не доводять фактичної та наявності використання ТОВ «Квант диферент» у якості складу приміщення за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, у 2018 році, адже витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності датований 06.12.2017. Водночас, відповідачем не спростовано таких доводів позивача.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем належним чином не доведено відсутності у користуванні ТОВ «Квант Діферент» складу за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г. Тому, з огляду презумпцію правомірності рішень платника податку, а також на необхідність забезпечення найбільш сприятливого підходу для платника податків під час вирішення питань, які допускають двозначне трактування, суд вважає, що наявні сумніви щодо наявності у позивача вказаного складу у даному випадку повинні тлумачитись на користь позивача.

Відтак, висновки відповідача у даній суд вважає необґрунтованими.

На підтвердження наявності товару, позивачем надано фото на яких зафіксовано момент придбання товару (доставлення техніки у контейнерах) та безпосередньо фото мотоблоків на складі.

Однак, вказані фото не можуть мати доказового значення у даній справі, адже вони жодним чином не підтверджують належність ТОВ «Квант Діферент» зображених на фото товарів та приміщення складу.

Також позивач стверджує, що частину товару використовував у власній господарській діяльності для обробки сільськогосподарських земель ТОВ «Новатор» на умовах договору про надання послуг №КД-24/10/-Н1 від 24.10.2018) та ФГ «Гранат» - договір про надання послуг №КД-18/09/-П1 від 18.09.2018.

Позивачем подано до суду первинні документи, які підтверджують надання ТОВ «Новатор» та ФГ «Гранат» послуг з обробки сільськогосподарських земель. Проте, дані документи не містять інформації про використання вказаного товару під час надання таких послуг, а тому не можуть слугувати належним доказом фактичної наявності вказаного товару та його використання у господарській діяльності ТОВ «Квант Діферент».

Встановлено, що 31.10.2018 під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» вручено лист від 26.10.2018 №89661/10/26-15-14-04-01-12 про проведення інвентаризації під контролем співробітників ГУ ДФС у м. Києві.

14.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1773/26-15-14-04-01 у якому зафіксовано відсутність відповіді на вказаний лист.

Позивач зазначає, що 01.11.2018 провів інвентаризацію у ході якої підтверджено фактичну наявність товару. При цьому, позивач вважає, що залучення співробітників ГУ ДФС у м. Києві до проведення інвентаризації у даному випадку не обов`язкове.

Крім того, позивач звертає увагу на суперечливість висновків відповідача у цій частині, адже стверджуючи про те, що позивач відмовився від проведення інвентаризації, відповідач не застосував до ТОВ «Квант Діферент» арешт згідно підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України.

Згідно підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, за змістом вказаної норми застосування арешту це право, а не обов`язок контролюючого органу. Тому доводи позивача у цій частині безпідставні.

Відповідно підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначає Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142.

Згідно пункту 1 розділу ІІ вказаного Положення у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Суд зазначає, що у листі від 26.10.2018 №89661/10/26-15-14-04-01-12 відповідач просив позивача провести інвентаризацію під контролем співробітників ГУ ДФС у м. Києві для чого просив повідомити ГУ ДФС у м. Києві про час та місце проведення інвентаризації.

Отже, у даному випадку присутність співробітників ГУ ДФС у м. Києві під час інвентаризації обов`язкова.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем ГУ ДФС у м. Києві про час та місце проведення інвентаризації. Позивач не заперечує того, що інвентаризація проведена за відсутності представників ГУ ДФС у м. Києві.

З огляду на наведені обставини суд вважає, що наданий позивачем інвентаризаційний опис необоротних активів від 01.11.2018 не може вважатись належним доказом у даній справі та враховуватись судом при її вирішенні.

У постанові від 01.10.2019 у справі №804/9072/16 Верховний Суд зауважив, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, суд зазначає, що позивачем не доведено фактичної наявності вказаного товару, у тому числі на складі за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г. Дана обставина, з огляду на відсутність доказів використання товару у господарській діяльності ТОВ «Квант Діферент», викликає обґрунтовані сумніви щодо реальності господарських операцій з придбання такого товару позивачем.

Позивач зазначає про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, адже перевірка розпочалась 26.10.2018, а наказ про її призначення та направлення на перевірку вручені директору ТОВ «Квант Діферент» лише 31.10.2018, що свідчить про незаконність та відсутність правових наслідків такої перевірки, а отже і протиправність спірних рішень.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно постанови Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №807/2062/17 платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому ці рішення, дії або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Суд також враховує, що відповідач не міг вручити позивачу копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки від 17.10.2018 №15682 з огляду на відсутність позивача за податковою адресою, про що складено акти від 26.10.2018 №1648/26-15-14-04-01, від 29.10.2018 №1663/26-15-14-04-01 та від 30.10.2018 №1667/26-15-14-04-01 про неможливість вручення копії наказу про призначення перевірки і направлення.

На підтвердження факту використання приміщення за адресою м. Київ вул. Ремонтна, 6, позивач надав до суду договір суборенди нерухомого майна від 02.05.2018 №1/1 на умовах якого ТОВ «Квант Діферент» орендує у ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» вказане офісне приміщення в якому зазначено, що приміщення належить ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» на підставі договору оренди від 01.04.2018 №01/04/18-2. Також подав до суду акт приймання передачі вказаного приміщення, акт надання послуг, рахунок фактуру та платіжне доручення, складені на виконання договору від 02.05.2018 №1/1.

Копії договору оренди від 01.04.2018 №01/04/18-2 матеріали справи не містять.

Водночас, у листі ТОВ «Уманьміськбуд» від 28.11.2019 про надання відповіді на лист ГУ ДПС у м. Києві від 12.11.2019 №42327/10/26-15-05-04-01 повідомлено, що договори оренди нежитлових приміщень по вул. Ремонтна, 6, між ТОВ «Уманьміськбуд» та ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» чи ТОВ «Квант Диферент» не укладались. Директор ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» ОСОБА_1 мав намір укласти такий договір, але після отримання примірника договору оренди підписаного зі сторони ТОВ «Уманьміськбуд», він зник і більше не з`являвся.

Таким чином, суд вважає, що факт використання ТОВ «Квант Діферент» приміщення по вул. Ремонтна, 6 , в той час як надані відповідачем докази та обґрунтування свідчать про протилежне.

При цьому, суд враховує, що згідно наявних матеріалів справи у період з 26.10.2018 по 31.10.2018 відповідач виключно здійснював заходи для встановлення місцезнаходження позивача та вручення йому копії наказу про призначення перевірки та направлення, а зазначення у акті перевірки про те, що перевірка розпочата 26.10.2018 є виключно формальним виконанням вимоги наказу від 17.10.2018 №15682 про проведення перевірки ТОВ «Квант Діферент» з 26.10.2018.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач вчинив усіх залежних заходів для своєчасного вручення позивачу копії наказу від 17.10.2018 №15682. А вручення позивачу копії наказу від 17.10.2018 №15682 після зафіксованої у акті перевірки дати початку перевірки у даному випадку не може слугувати єдиною та беззаперечною підставою для визнання протиправними спірних рішень.

Як уже зазначалось вище, підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У відповідністю із пунктом 85.8 статті 85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

За приписами пунктів 44.6, 44.7 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Суд зазначає, що ТОВ «Квант Діферент» додано до позовної заяви копії первинних документів, які підтверджують факт придбання товару у ТОВ «Ентер Холл».

Позивач стверджує, що готовий був надати такі документи до перевірки, але не подав з огляду на те, що перевіряючі у ході виїзної перевірки не з`являлись за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент».

Однак, вказані доводи позивача не можуть вважатись обґрунтованими в силу відсутності належного підтвердження знаходження позивача за податковою адресою, що встановлено вище.

Крім того, 31.10.2018 під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» вручено запит про надання документів до перевірки від 31.10.2018.

14.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1773/26-15-14-04-01 про ненадання документів для перевірки у якому зафіксовано відсутність відповіді на вказаний запит та первинних документів ТОВ «Квант Діферент».

Тому, суд вважає, що відповідачем належним чином зафіксовано факт ненадання позивачем документів до перевірки.

До того ж, суд враховує, що позивач не подав до контролюючого органу копії вказаних первинних документів з власної ініціативи ні під час проведення перевірки, ні до прийняття рішення контролюючим органом за результатами перевірки.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач не надав відповідачу документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності з ПДВ, а тому наявні підстави для застосування наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 ПК України, - такі документи вважаються відсутніми у ТОВ «Квант Діферент» на час складення звітності.

Таким чином, операції з придбання ТОВ «Квант Діферент» вказаного товару документально не підтверджені, що унеможливлює відображення у податковій звітності з ПДВ таких операцій та формування податкового кредиту за результатом таких операцій.

При розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Відсутність у даному рішенні правової оцінки окремих доводів сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат розгляду даної справи.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, адже позивачем не спростовано, а також не поставлено під обґрунтований сумнів, висновки відповідача щодо порушення вимог податкового законодавства під час формування податкового кредиту у серпні 2018 року за результатом придбання товарів у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року, а встановлені в ході розгляду даної справи свідчать про протилежне. У зв`язку із цим, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» (місцезнаходження юридичної особи: 02099, місто Київ, вулиця Ремонтна, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 42012474).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04080, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Суддя О.М. Чудак