Справа № 9901/540/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2020 року

Київ

справа №9901/540/19

адміністративне провадження №П/9901/540/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Дашутіна І.В.

суддів: Жука А.В.

Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.

Шишова О.О.

за участю секретаря судового засідання Касяневич О.В.

учасників справи:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Цуцкірідзе І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення -

ОПИСОВА ЧАСТИНА:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви і клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі:

1. ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання незаконним та скасування рішення від 24 вересня 2019 року, яким залишено без змін рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 16 травня 2019 року №149дп-19 «Про накладення на прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 18.02.2020 та від 13.03.2020).

1.1. В обгрунтування позовних вимог вказує, що спірне рішення ВРП не містить посилань на визначені законом підстави та мотиви притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що в основу оскаржуваного рішення ВРП покладено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №149дп-19 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області, яким позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності із накладанням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Підставою винесення вказаного рішення є розгляд КДКП висновку члена комісії Коваленко А.А. про наявність дисциплінарного проступку в його діях як слідчого під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000350, за результатами скарги, поданої заявником ОСОБА_3 .

1.2. Зазначає, що до нього як прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими до прокуратури області надійшла заява ОСОБА_3 від 03.10.2018 щодо залучення останнього в рамках кримінального провадження № 0000350 у якості потерпілого, призначення судово-психологічної експертизи та надання для ознайомлення матеріалів провадження.

1.3. 05.10.2018 позивачем, як слідчим, винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим та надано відповідь заявнику, яка направлена на його адресу.

1.4. До прокуратури області 27.11.2018 надійшла ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.11.2018 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 05.10.2018 та розгляду клопотання ОСОБА_3 в порядку ст.220 КПК, яка надійшла, як слідчому, 28.11.2018.

1.5. 28.11.2018 позивачем повторно винесено вмотивовану постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим, яка направлена на адресу заявника у день винесення.

1.6. Крім цього, на виконання рішення суду було розглянуто клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК.

1.7. Зазначає, що заявник ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не являється ні стороною захисту, ні потерпілим чи його представником чи законним представником, тому він не є суб`єктом звернення із відповідними клопотаннями, про що йому надано відповідь.

1.8. Позивач зазначає про помилковість рішення КДКП, яке залишене без змін спірним рішенням ВРП про невиконання позивачем судового рішення та зазначає, що невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання та передбачає кримінальну відповідальність.

1.9. Наголошує, що ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.11.2018 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 05.10.2018 та розгляду клопотання ОСОБА_3 в порядку ст.220 КПК, а не про визнання особи потерпілою, виконана позивачем у повному обсязі.

1.10. Вказує також, що після скасування постанови про визнання потерпілим ОСОБА_3 , відповідно до ст. 60 КК України, автоматично не набуває статусу потерпілого у кримінальном у провадженні, а є заявником, тобто особою, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. ОСОБА_3 у кримінальном у провадженні моральної, фізичної або майнової шкоди не завдано, тому він не є потерпілим.

1.11. Крім іншого, зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя», рішення Вищої ради правосуддя не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків, тому підлягає скасуванню.

2. Ухвалою Верховного Суду від 26.11.2019 відкрито провадження у справі.

3. 13.12.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти адміністративного позову та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що cпірне рішення прийняте повноважним складом ВРП, підписане всім складом членів ВРП, які брали участь у засіданні, при цьому позивач був належним чином повідомлений про засідання ради. Вказує, що обставини, які стали підставою для прийняття рішення наведені у рішенні, містить посилання на визначені законом підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та мотиви, за яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків. Тобто, визначені статтею 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для скасування спірного рішення відповідача - відсутні.

3.1. 26.05.2020 на адресу суду надійшов відзив ВРП на уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 . Відповідач вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільне спірне рішення ВРП містить визначені законом підстави та мотиви, а усім доводам скарги ОСОБА_1 було надано належну оцінку.

4. У судових засіданнях 08.07.2020 і 23.09.2020 позивач та представник відповідача підтримали свої доводи, вимоги і заперечення, викладені в позовній заяві, заявах про уточнення позову та відзиві на позовну заяву та відзиві на уточнені позовні вимоги.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Обставини, встановлені судом з посиланням на докази:

5. ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з грудня 2011 року. Під час подій, що оскаржувались у дисциплінарній скарзі, ОСОБА_1 перебував на посаді слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області. Наказом прокурора Харківської області від 7 лютого 2019 року № 275к призначений на посаду прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області.

6. 18 грудня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_3 про вчинення 28 листопада 2018 року слідчим ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

7. Із наявних у справі матеріалів судом встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене 7 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова за частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

8. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 8 листопада 2018 року скасовано постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000350 та зобов`язано слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_1 розглянути клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.

9. ОСОБА_1 листом від 28 листопада 2018 року № 17/2-417-16 повідомив ОСОБА_3 про винесення 28 листопада 2018 року постанови про відмову у визнанні його потерпілим.

10. З метою оскарження дій слідчого ОСОБА_1 в порядку статей 303- 307 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) скаржник ОСОБА_3 на особистому прийомі в прокуратурі області 4 грудня 2018 року подав заяву щодо надання йому постанови від 28 листопада 2018 року про відмову у визнанні його потерпілим.

11. На вказану заяву, 6 грудня 2018 року заявнику надано відповідь за підписом слідчого ОСОБА_1, в якій зазначено, що постанову від 28 листопада 2018 року надіслано на адресу ОСОБА_3 , і долучено копію супровідного листа, в якому додатком зазначено копію постанови.

12. Скаржник ОСОБА_3 стверджував, що вказана інформація є неправдивою і супровідний лист, долучений до відповіді від 6 грудня 2018 року, є сфальсифікованим. Також, скаржник ОСОБА_3 вважав, що у такий спосіб слідчий ОСОБА_1 , ухиляючись від надання постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілим, наполегливо порушує його право на оскарження процесуального рішення, вказані дії не обмежуються звичайними процесуальними діями, які можуть бути помилковими, а містять ознаки дисциплінарного порушення. Крім того, як зазначав ОСОБА_3 , ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 8 листопада 2018 року, якою скасовано постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та зобов`язано слідчого ОСОБА_1 розглянути клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, слідчий ОСОБА_1 отримав 27 листопада 2018 року і вже 28 листопада 2018 року виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, тим самим не виконав судове рішення. Також, слідчий ОСОБА_1 виносив неодноразово постанови про відмову у визнанні його потерпілим, проте жодна з них не обґрунтована, усі вони ідентичні за змістом, що надалі слугувало підставою для їх скасування судом. Таким чином, на думку скаржника ОСОБА_3 , своїми діями слідчий ОСОБА_1 вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

13. Надаючи пояснення КДКП щодо вказаних обставин, ОСОБА_1 зазначив, що до прокуратури області надійшла заява ОСОБА_3 від 3 жовтня 2018 року щодо залучення останнього в межах кримінального провадження № 0000350 як потерпілого, призначення судово-психологічної експертизи та надання для ознайомлення матеріалів провадження.

14. 5 жовтня 2018 року слідчий ОСОБА_1 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, копію якої надіслано на адресу заявника.

15. До прокуратури області 27 листопада 2018 року надійшла ухвала Червонозаводського районного суду від 8 листопада 2018 року, яку слідчий ОСОБА_1 отримав 28 листопада 2018 року, про скасування постанови від 5 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та необхідність розгляду клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 220 КПК України.

16. ОСОБА_1 зазначив, що 28 листопада 2018 року він виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , яку надіслав на адресу заявника у день винесення.

17. Ураховуючи, що 28 листопада 2018 року винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, яку не скасовано судом та яка є чинною, слідчим на виконання рішення суду розглянуто клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 220 КПК України.

18. На адресу прокуратури області надійшла заява ОСОБА_3 від 4 грудня 2018 року, в якій заявник стверджував, що слідчий не надсилав на його адресу постанову від 28 листопада 2018 року про відмову у визнанні потерпілим. За результатами її розгляду заявнику надіслано копію супровідного листа про направлення постанови.

19. Окрім того, за підписом начальника другого відділу слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Басова С . В. ОСОБА_3 14 грудня 2018 року надіслано копію постанови про відмову у визнанні потерпілим від 28 листопада 2018 року.

20. ОСОБА_1 також вказував, що Комісія не може розглядати його дії як прокурора, оскільки події, на які скаржиться ОСОБА_3 , відбувалися, коли він перебував на посаді слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області. Згідно з вимогами Закону № 1697-VII положення цього Закону не поширюються на слідчих органів прокуратури.

21. З огляду на викладене ОСОБА_1 вважав, що в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку.

22. За результатами розгляду дисциплінарної справи КДКП вказала, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків порушено права ОСОБА_3 , у тому числі не визнано його потерпілим та не розглянуто клопотання про призначення експертизи у справі, що підриває авторитет як самого слідчого ОСОБА_1 , органів прокуратури, так і держави загалом, оскільки прокурори під час здійснення своїх повноважень представляють державу.

23. На підставі зазначеного КДКП дійшла висновку, що доводи дисциплінарної скарги ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку підтвердились, тому рішенням від 16 травня 2019 року № 149дп-19 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани, зважаючи на наявність в його діях складу дисциплінарного проступку - невиконання службових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII).

24. ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя із скаргою на вказане рішення ДККП та просив скасувати рішення з огляду на те, що заявнику ОСОБА_3 у кримінальному провадженні моральної, фізичної або майнової шкоди не завдано, а тому він не є потерпілим та не є стороною захисту, представником чи законним представником потерпілого. Тому, ОСОБА_1 як слідчий 28 листопада 2018 року повторно виніс вмотивовану постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим та розглянув клопотання в порядку статті 220 КПК України. Вказана постанова надіслана заявнику в день винесення.

25. ОСОБА_1 зазначив також, що 14 грудня 2018 року ОСОБА_3 як заявнику надіслано відповідь разом із копією постанови від 28 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим за підписом начальника другого СВ СУ прокуратури Харківської області Басова С . В . Вказав, що посилання ОСОБА_3 щодо надання йому сфальсифікованої інформації від 6 грудня 2018 року, де слідчим підроблено два супровідних листи за одним вихідним номером, є безпідставними, оскільки до обов`язків слідчого не належить присвоєння номерів вихідної кореспонденції в прокуратурі Харківської області. Листування із заявниками здійснює канцелярія за номером наглядового провадження. Наголошує, що ухвала Червонозаводського районного суду міста Харкова від 8 листопада 2018 року про скасування постанови від 5 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та розгляд клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 220 КПК України ним як слідчим виконана у повному обсязі. Констатує, що після скасування постанови про визнання потерпілим ОСОБА_3 автоматично не набуває статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а відповідно до статті 60 КПК України є заявником, тобто особою, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

26. Як встановлено ВРП під час розгляду скарги, підставами для притягнення слідчого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали прийняття ним постанови від 5 жовтня 2018 року у справі № 646/3240/17 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000350 та нерозгляд клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.

27. При цьому, як встановлено комісією, слідчий ОСОБА_1 проігнорував вимоги ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 8 листопада 2018, якою постанову слідчого скасовано та зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-психологічної експертизи, про що свідчить відповідь від 28 листопада 2018 року № 17/2-417-16, згідно з якою ОСОБА_3 повідомили, що судове рішення надійшло на адресу прокуратури 27 листопада 2018 року, проте постановою від 28 листопада 2018 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у зв`язку із чим відсутні підстави для розгляду його клопотання в порядку статті 220 КПК України.

28. З огляду на викладене Вища рада правосуддя дійшла висновку, що в рішенні КДКП підтверджено наявність у діях слідчого ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку - невиконання службових обов`язків, а саме невиконання судового рішення та порушення прав особи.

29. Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2019 року №2546/0/15-19 залишено без змін рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 16 травня 2019 року №149дп-19 «Про накладення на прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

30. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи і висновки суду за наслідками розгляду справи:

31. За правилами пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстави невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.

32. Згідно зі статтею 44 цього ж Закону дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.

33. КДКП приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Під час прийняття рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження (частини перша, третя, п`ята статті 48 Закону).

34. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

35. Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до ВРП протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 цього Закону).

36. Порядок розгляду ВРП скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора визначений статтею 53 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

37. За змістом цієї норми скарга на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора розглядається ВРП у пленарному складі в порядку, визначеному статтею 49 цього Закону для розгляду дисциплінарної справи щодо судді.

38. ВРП розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора не пізніше шістдесяти днів з дня їх надходження. Цей строк може бути продовжений ВРП не більше ніж на шістдесят днів у разі потреби додаткової перевірки обставин та (або) матеріалів справи.

39. За результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ВРП має право: 1) скасувати повністю рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та закрити дисциплінарне провадження; 2) скасувати частково рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 3) скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 4) змінити рішення відповідного органу, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення; 5) залишити рішення відповідного органу без змін.

40. За правилами статті 54 цього ж Закону рішення ВРП за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) прокурор не був належним чином повідомлений про засідання ВРП, якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2- 5 частини п`ятої статті 53 цього Закону; 4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

41. Поряд з цим, визначаючи межі перевірки судом законності рішення ВРП, колегія суддів Верховного Суду вважає, що при наданні юридичної оцінки рішенню ВРП суд має повну юрисдикцію, яка не обмежується лише з`ясуванням наявності визначених Законом України «Про Вищу раду правосуддя» формальних підстав для скасування такого рішення. Суд повинен також ретельно дослідити дотримання ВРП під час прийняття спірного рішення вимог закону вмотивованості такого рішення. Оцінка Верховним Судом мотивів та обґрунтованості оскаржуваного рішення ВРП не є втручанням у її дискреційні повноваження.

42. Висновки такого змісту викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.09.2019 (провадження 11-403заі19).

43. Водночас, приписами статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

44. Як встановлено судом під час розгляду справи, у засіданні ВРП 24 вересня 2019 року брали участь 13 її членів, тобто більшість від її складу. Оскаржуване рішення було ухвалено повноваженим складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні. ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про засідання ВРП, позивач просив розглянути скаргу без його участі.

45. Таким чином, під час розгляду справи встановлено відсутність визначених пунктами 1- 3 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстав для скасування рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора.

46. Надаючи правову оцінку наведеним у рішенні ВРП мотивам, з яких вона дійшла висновків про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у контексті наявності або відсутності визначеної пунктом 4 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для скасування відповідного рішення ВРП, колегія суддів Верховного Суду виходить вважає за доцільне зазначити про таке.

47. Об`єктивну сторону дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом першим частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», становить невиконання чи неналежне виконання прокурором своїх службових обов`язків.

48. Однак, на переконання Верховного Суду, правова оцінка неналежного виконання слідчим прокуратури своїх службових обов`язків у контексті вирішення питання про його дисциплінарну відповідальність вимагає з`ясування наявності чи відсутності фактичних і правових підстав для набуття ОСОБА_3 становища потерпілого.

49. Так, відповідно до частини першої статті 55 КПК фізична особа набуває такого процесуального становища у кримінальному провадженні за умови заподіяння їй кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

50. Обов`язковою ознакою злочину, передбаченого частиною першою статті 365 КК, за ознаками якого здійснювалося кримінальне провадження, є заподіяння охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб істотної шкоди, тобто такої, яка б у сто і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян (пункт 3 примітки до статті 364 зазначеного Кодексу). Необхідним елементом складу цього кримінального правопорушення є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок шкоди саме з перевищенням працівником правоохоронного органу влади або службових повноважень.

51. Як вбачається зі змісту постанови від 05 жовтня 2018 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000350 слідчий ОСОБА_1 не встановив доказів, які б вказували на те, що заявнику завдано фізичної, матеріальної та моральної шкоди під час досудового розслідування даного кримінального провадження. Крім цього, нікому із службових осіб в рамках вказаного кримінального провадження про підозру не повідомлено.

52. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2018 року вказану постанову від 05 жовтня 2018 року скасовано та зобов`язано слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_1 розглянути клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-психологічної експертизи.

53. Постановою від 28 листопада 2018 року слідчим ОСОБА_1 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000350, оскільки не встановлено доказів, які б вказували на те, що заявнику завдано фізичної, матеріальної та моральної шкоди під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

54. Крім цього, на виконання ухвали суду слідчим було розглянуто клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК. Заявнику роз`яснено, що відповідно до положень ст. 220 КПК останній не може бути суб`єктом подання клопотань у кримінальному провадженні, про що йому надано письмову відповідь.

55. У подальшому 11 грудня 2018 року, слідчим ОСОБА_1 закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

56. На переконання судової колегії є необгрунтованим висновок ВРП про допущення порушень слідчим ОСОБА_1 під час кримінального провадження, які вказують на невиконання ним службових обов`язків, оскільки судом встановлено, що ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.11.2018 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 05.10.2018 та розгляду клопотання ОСОБА_3 в порядку ст.220 КПК, виконана позивачем у повному обсязі.

57. Крім цього, колегія суддів зауважує, що після скасування постанови про визнання потерпілим ОСОБА_3 , відповідно до ст. 60 КК України, автоматично не набуває статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а є заявником, тобто особою, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

58. При цьому, як встановлено слідчим, ОСОБА_3 не було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, тому він не може бути визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Жодних обставин, які б вказували на протилежне, матеріали справи не містять.

59. Слід зазначити, що ухвала слідчого судді від 28 листопада 2018 року, якою скасовано постанову про відмову у визнанні потерпілим у контексті правовідносин, щодо яких виник спір, сама по собі не зобов`язує слідчого визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні, натомість вказує на процесуальні порушення, допущені слідчим та автоматично не свідчить про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку.

60. Натомість, як встановлено судом, ухвала слідчого судді була виконана позивачем, заява скаржника про визнання потерпілим та клопотання про призначення експертизи розглянуто з урахуванням приписів, встановлених слідчим суддею в ухвалі від 28 листопада 2018 року.

61. Натомість, сам факт процесуального оформлення слідчим ОСОБА_1 відсутності підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим не вказує на неналежне виконання ним своїх службових обов`язків як юридичну ознаку дисциплінарного проступку.

62. Таким чином, спірне рішення відповідача не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки ВРП не перевірила всіх обставин, на яких ґрунтується її рішення. Установлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 КАС України критерію може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідного акта, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

63. З огляду на наведене колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ВРП про притягнення позивача до відповідальності через невиконання чи неналежне виконання прокурором своїх службових обов`язків є необгрунтованим, тому підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

64. Колегія суддів враховує, що держави повинні вживати заходів, аби забезпечити, що дисциплінарна відповідальність публічних обвинувачів розглядається відповідно до закону, і процедура повинна гарантувати справедливу й об`єктивну оцінку (підпункт «е» пункту 5 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 6 жовтня 2000 року на 724 засіданні заступників міністрів).

65. Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2019 року №2546/0/15-19, яким залишено без змін рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 16 травня 2019 року №149дп-19 «Про накладення на прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» є протиправним та підлягає скасуванню.

66. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

67. Судом установлено, що на дату постановлення рішення у цій справі документально підтвердженими є витрати позивача на сплату судового збору в сумі 768,40 грн.

68. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

69. На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 266, 295 КАС України, Верховний Суд, -

ВИРІШИВ:

70. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) - задовольнити.

71. Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2019 року №2546/0/15-19, яким залишено без змін рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 16 травня 2019 року №149дп-19 «Про накладення на прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

72. Стягнути з бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (вул.Студентська, 12-а м. Київ, 04050; ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

73. Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

О.О. Шишов