Справа № 120/4871/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

22 вересня 2020 р. Справа № 120/4871/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Вільчинський Олександр Ванадійович розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Державного реєстратора Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал О.В.

про: визнання протиправними реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал О.В. про визнання протиправними реєстраційних дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є учасником ТОВ "Агро-Еталон", щодо якого відповідачем було вчинено ряд реєстраційних дій, а саме:

-№6000106 від 03.08.2020 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу засновків;

-№8000106 від 04.08.2020 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язані зі зміною місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновків;

-№9000106 від 04.08.2020 щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна відомостей про керівника юридичної особи, зміна керівника юридичної особи.

Підставою для вчинення зазначених реєстраційних дій, як зазначає позивач, стали акти приймання-передачі часток в статутному капіталі ТОВ "Агро-Еталон", 12.01.2020 відповідно до умов яких учасники товариства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ "КУА "Антара" передали у власність громадянину України ОСОБА_4 належні їм частки, що становлять 80% у статутному капіталі ТОВ "Агро-Еталон".

Також позивач звертає увагу суду, що відповідно до п.3.4 Статуту ТОВ "Агро-Еталон" (у редакції від 12.06.2019) учасники товариства користуються переважним правом на придбання частки (її частини) учасника, який бажає її відступити, пропорційно їх часткам у статутному капіталі або в іншому погодженому між учасниками розмірі. Разом з тим, позивач вказує, що до нього як особи, що має переважне право придбання часток учасників товариства жодних пропозицій не надходило. На думку сторони позивача, відповідач не перевірив підстави для переходу прав на частки в статутному капіталі, у зв`язку з чим було вчинено ряд реєстраційних дій, які ОСОБА_1 просить визнати недійсними та скасувати.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 належить відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Водночас за змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, позивач оспорює реєстраційну дію №6000106 від 03.08.2020 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу засновків, яка на його думку, вчинена із грубим порушенням норм чинного законодавства. У свою чергу, реєстраційні дії №8000106 від 04.08.2020 та №9000106 від 04.08.2020, на думку позивача, також підлягають визнанню не дійсними, оскільки вчинялись за документами, які підписані недійсним складом засновників.

При цьому суд зауважує, що підставою для вчинення зазначених реєстраційних дій стали акти приймання-передачі часток у статутному капіталі, про що сам зазначає позивач. Таким чином, заявлені позовні вимоги фактично стосуються скасування як актів приймання-передачі часток у статутному капіталі так і реєстраційних дій, що були вчинені на підставі зазначених актів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень КАС України до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні), відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Водночас правовідносини між сторонами у цій справі не мають ознак публічно-правових, а ініційований позивачем спір не є публічно-правовим спором, оскільки стосується скасування рішення та дій державного реєстратора, внаслідок яких було здійснено реєстраційні дії щодо зміни складу засновників, дії пов`язані зі зміною місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновків, а також зміна відомостей про керівника юридичної особи, зміна керівника юридичної особи.

Згідно з пунктом 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідач (державний реєстратор Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал О.В.) є суб`єктом владних повноважень. Проте, з урахуванням наведених вище критеріїв розмежування судової юрисдикції, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій щодо позивача. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, сам факт участі у спірних правовідносинах державного реєстратора, попри формальний статус відповідача як суб`єкта владних повноважень, не змінює їх правової природи та не вказує імперативно на публічно-правовий характер спору.

Визначальною ознакою для правильного вирішення питання щодо юрисдикційної належності цього спору є характер правовідносин, у яких виник спір, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач.

Суд зазначає, що позовна вимога про визнання протиправними реєстраційних дій є нічим іншим як способом захисту корпоративних прав позивача від їх порушення іншими особами.

З огляду на зазначене, суд дійшов переконання, що цей спір є корпоративним, та підлягає розгляду у рамках господарської юрисдикції, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (стаття 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань").

Змістом статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" передбачено повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.

Подання документів для державної реєстрації за змістом статті 14 наведеного вище Закону здійснюється заявником (засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, в розумінні абзацу 1 пункту 8 частини першої статті 1 Закону).

Водночас статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а, від 22.08. 2018 у справі №805/4505/16-а, від 04.06.2019 у справі №826/4204/17, від 12.06.2019 у справі № 344/10480/16-а.

Суд також зазначає, що у позовній заяві учасників юридичної особи ТОВ "Агро-Еталон" позивач визначає як третіх осіб, хоча вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Тобто, ГПК України чітко визначено, що до юрисдикції господарських судів належать спори щодо реєстраційних дій в рамках корпоративних правовідносин.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що цей спір має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням корпоративних прав позивача. При цьому суд враховує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними реєстраційних дій №6000106 від 03.08.2020 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу засновків; №8000106 від 04.08.2020 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язані зі зміною місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновків; №9000106 від 04.08.2020 щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна відомостей про керівника юридичної особи, зміна керівника юридичної особи - підлягає розгляду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, тобто спір підвідомчий Господарському суду Вінницької області.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом належить відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), одночасно роз`яснивши позивачу можливість звернення за захистом своїх порушених прав та інтересів в порядку господарського судочинства.

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Северинівської сільської ради Вінницької області Цимбал О.В. про визнання протиправними реєстраційних дій.

Роз`яснити позивачу можливість звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович