Справа № 500/856/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/856/20

08 вересня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області Кущик А.Ю.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марії Михайлівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна про визнання дій протиправними та скасування акта, податкових повідомлень-рішень, вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна про визнання дій протиправними та скасування акта, податкових повідомлень-рішень, вимоги, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, наказ №1391 від 18.07.2019, результати якої викладено в акті №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019,

- скасувати акт №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015",

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.09.2019 №2, №2, №2;

- скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 05.11.2019 №161531-54 виставлену ОСОБА_1 , на загальну суму податкового боргу 50681,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної Головним управлінням ДФС у Тернопільській області перевірки складено акт №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015" в якому зазначено, що відповідно до даних приватного нотаріуса Козар Марії Михайлівни в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 фактично отримала дохід у формі спадщини в сумі 349490,00 грн. за ознакою 114 згідно довідника ознак доходів фізичних осіб, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.

Позивач стверджує, що зазначене в акті перевірки не відповідає дійсності, оскільки у 2015 році спадщини я не приймала, натомість 18.06.2015 вона уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на суму 349490,00 грн. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М., зареєстровано в реєстрі за №228.

На підставі акта №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 05.09.2019 прийнято спірні податкові повідомлення - рішення №2, №2 та №2.

З такими діями та рішеннями Головного управління ДПС (ДФС) у Тернопільській області, позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що вчинені (прийняті) з порушенням норм Податкового кодексу України.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 15 квітня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 визначено розгляд справи №500/856/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У справі призначено судове засідання на 15.06.2020.

Від відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду 15.05.2020 поступив відзив на адміністративний позов.

Заперечуючи щодо позовних вимог представник відповідача серед іншого зазначає, що проведення даної перевірки позивача зумовлено відомостями із ЦБД ДРФО, даними ГУ ДПС у Тернопільській області по формі 1-ДФ, відомостями з інформаційного ресурсу ІС "Податковий блок", неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Як встановлено перевіркою фізична особа - платник податку ОСОБА_1 протягом 2015 року отримувала доходи, які згідно з ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Так, згідно з отриманим податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку № від 10.08.2015 приватного нотаріуса Козар Марії Михайлівни , РНОКПП НОМЕР_2 в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 фізична особа - платник податків ОСОБА_1 фактично отримала дохід в сумі 349490,00 грн. за ознакою 114 згідно Довідника ознак доходів фізичних осіб, яка затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.

У зв`язку з тим, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 в Тернопільську ОДПІ не подала, податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 визначені контролюючим органом самостійно.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 15.06.2020 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено до 08.07.2020, в подальшому до 06.08.2020.

06.08.2020 ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та долучено до матеріалів справи документи, в судовому засіданні оголошено перерву до 08.09.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 08.09.2020 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області в судовому засіданні 08.09.2020 заперечила проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна в судовому засіданні 08.09.2020 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , оскільки дійсно 18.06.2015 позивачем, як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за ціною 349490,00 грн., а в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку від 10.08.2015 помилково вказано отриманий дохід за ознакою 114 як спадщина замість 104 згідно Довідника ознак доходів фізичних осіб, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4. В подальшому дану помилку виправлено, про що свідчать подані до Головного управління ДПС у Тернопільській області податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку від 10.05.2016, 06.03.2020 і 01.04.2020.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Актом №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 оформлено результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164, пункту 174.4 статті 174, "в" пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI з наступними змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2015 рік в сумі - 17474,50 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді спадщини другого ступеня споріднення за 2015 рік в сумі 5242,35 грн.

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 та пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 з наступними змінами та доповненнями, а саме: неподання декларацій про майновий стан та одержані доходи за 2015 рік.

За результатами перевірки контролюючим органом, на підставі встановлених порушень, винесено податкові повідомлення - рішення:

- №2 від 05.09.2019 за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 6552,94 грн.

- №2 від 05.09.2020 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 21843,13 грн.;

- №2 від 05.09.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 170,00 грн.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу щодо проведення перевірки та рішеннями прийнятими за результатами перевірки та вважаючи їх протиправними позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Однією із функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 19-1.1.2. пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України є контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (підпункт 49.18.4).

Згідно з пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 168.2.1 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Підпунктом 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У разі неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою, зокрема, накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 164.2.10 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Стаття 174 Податкового кодексу України встановлює порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.

Пунктом 174.6 статті 174 Податкового кодексу України встановлено, що об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Згідно з пунктом 174.1 статті 174 Податкового кодексу України об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, на об`єкт нерухомості.

Законом №71-VІІІ від 28.12.2014 внесені зміни до Податкового кодексу України, відповідно до яких до підрозділу 10 розділу ХХ ПК України внесена стаття 16-1, якою визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Суд зазначає, що відповідачем, згідно з отриманим податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку № від 10.08.2015 приватного нотаріуса Козар Марії Михайлівни , РНОКПП НОМЕР_2 в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 фізична особа - платник податків ОСОБА_1 фактично отримала дохід в сумі 349490,00 грн. за ознакою 114 згідно Довідника ознак доходів фізичних осіб, яка затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.

Внаслідок чого, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 з висновками щодо порушення позивачем вищезазначених норм Податкового кодексу України.

Проте судом встановлено, що 18.06.2015 позивачем ОСОБА_1 , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 вказаного договору купівлі - продажу квартири визначено суму продажу (за домовленістю сторін) в розмірі 349490,00 грн.

Згідно пункту 3 договору продана квартира, належала продавцю на підставі договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М. 13.08.2008, зареєстрованого в реєстрі за №1216 та зареєстровано товариством з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" (м. Тернопіль) 25.09.2008, реєстраційний номер:19513742 за номер запису: 10896, в книзі: 24. Право власності на вище вказану квартиру зареєстровано приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М., як спеціальним суб`єктом на якого покладаються функції державного реєстратора на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2015, номер запису про право власності: 10091032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, про що надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 39301813.

Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М., зареєстровано в реєстрі за №228.

Таким чином обставини встановлені в акті перевірки Головного управління ДФС у Тернопільській області №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 з висновками щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України є помилковими, оскільки у 2015 році позивач спадщини не приймала.

Відповідно до пункту 174.3. статті 174 Податкового кодексу України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Пунктом 179.2 статті 179 Податкового кодексу України визначено, що відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи, від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу.

Відповідно до пункту 172.1 статті 172 Податкового кодексу України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Таким чином, оскільки отриманий позивачем дохід від продажу квартири, за договором від 18.06.2015 не оподатковується, відповідно до пункту 179.2 статті 179 Податкового кодексу України обов`язок щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається.

Разом з тим, суд зазначає, що особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 Податкового кодексу України, відповідно до якої документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Суд звертає увагу, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення №196 від 18.07.2019 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено позивачу ОСОБА_1 18.07.2019 рекомендованим листом, однак згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повернуті адресату.

Відповідно до частини другої статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Тому твердження позивача, про те, що контролюючий орган не виконав свій обов`язок щодо повідомлення про проведення перевірки не відповідає дійсності.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.09.2019 у справі №825/1109/16. Верховний суд зазначає: "добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначається в Єдиному державному реєстрі. У разі невиконання цього обов`язку платник не має права посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків".

Таким чином, податковим органом при проведенні перевірки дотримані вимоги, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

У рішенні в справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи наведені положення законодавства та виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Тернопільській області від 05.09.2019 №2, №2, №2 та скасування податкової вимоги форми "Ф" від 05.11.2019 №161531-54, виставленої ОСОБА_1 , на загальну суму податкового боргу 50681,95 грн.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, не виконано та не доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 420,40 грн., згідно квитанції №1_12 від 13 квітня 2020 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна про визнання дій протиправними та скасування акта, податкових повідомлень-рішень, вимоги задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.09.2019 №2, №2, №2.

Скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 05.11.2019 №161531-54, виставлену ОСОБА_1 , на загальну суму податкового боргу 50681,95 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та скасування акту №919/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015" відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп., сплачений згідно квитанції №1_12 від 13 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження: вул. Білецька,1, м. Тернопіль, 46003,

третя особа:

- Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Марія Михайлівна місцезнаходження: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий суддя Мартиць О.І.