Справа № 360/1679/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1679/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 22 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - позивач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, Відділ), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу (далі - головний державний виконавець) про накладення штрафу від 14 квітня 2020 року ВП № 59009445.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 812/1730/18 зобов`язано Управління поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2018 року. На виконання цього рішення суду виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено на виплатні відомості грудня 2018 року. З грудня 2018 року ОСОБА_1 нараховується та виплачується поточна пенсія: грудень 2018 рік - лютий 2019 у розмірі 1564,92 грн, березень 2019 рік у розмірі 2870,01 грн, квітень 2019 рік у розмірі 2870,00 грн, травень 2019 рік - червень 2019 рік у розмірі 1664,92 грн, липень 2019 рік - березень 2020 рік у розмірі 2000,00 грн. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за квітень 2018 року у розмірі 1519,92 грн та за період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 9119,52 грн нарахована на виплатні відомості та включена до загальної потреби в коштах, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ.

Відомості про нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ППВП та в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за квітень 2018 року у розмірі 1519,92 грн та за період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 9119,52 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Згідно з вказаною роздруківкою Управлінням направлялась інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 у квітні 2019 року, в подальшому щомісяця, а в останнє у квітні 2020 року. Станом на квітень 2020 року заборгованість з виплати пенсії не профінансована.

Позивач вважає, що ним вчинено всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду у справі № 812/1730/18, тому відсутні підстави для накладення штрафу.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 12-13).

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою від 02 червня 2020 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі (арк. спр. 21-22).

Від представника відповідача 05 червня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог з таких підстав (арк. спр. 33-37).

На виконання до Відділу 02 травня 2019 року надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 № 812/1730/18 про зобов`язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2018 року, на підставі якого 03 травня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59009445.

На адресу відділу надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду не виконано, виплату пенсії ОСОБА_1 нараховано та виплачено за травень 2018 року у розмірі 1519, 92 грн в межах суми стягнення за один місяць та поточна пенсія за лютий 2019 року у розмірі 1564,92 грн. З грудня 2018 по червень 2019 нараховано та виплачено поточні пенсії: грудень 2018 року - лютий 2019 року у розмірі 1564, 92 грн, березень 2019 року у розмірі 2870,01 грн, квітень 2019 розмірі 2870,00 грн, травень - червень 2019 року у розмірі 1664, 92 грн. Заборгованість по пенсії за період з 01 квітня 2018 року по 31 листопада 2018 року в розмірі 10639,44 грн нараховано на 4 тип відомості та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України.

Державним виконавцем 04 березня 2020 року відповідно до статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн (копію постанови направлено боржнику для виконання), 14 квітня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 10200,00 грн.

Станом на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови, судове рішення в добровільному порядку боржником не виконано, тому застосування заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Також представник відповідача зазначає, що позивачем не дотриманий Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, що також свідчить про ухилення позивача від виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, відповідач наголошує на необґрунтованості позовних вимог щодо скасування винесеної постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59009445, оскільки позивачем не вжито всіх можливих та необхідних заходів для виконання судового рішення в повному обсязі.

Ухвалою від 10 червня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/1072/20 (арк. спр. 68).

Ухвалою від 24 вересня 2020 року поновлено провадження у справі (арк. спр. 77).

Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (арк. спр. 75, 76).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 812/1730/18, яке набрало законної сили 10 січня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 26 березня 2018 року без номера, від 11 червня 2018 року без номера про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2018 року; у задоволенні інших вимог відмовлено (арк. спр. 62-67).

За заявою стягувача від 26 квітня 2019 року, державним виконавцем 03 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59009445 з примусового виконання виконавчого листа № 812/1730/18, видного 27 березня 2019 року Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2018 року (арк. спр. 39, 40-41, 43).

Листом від 25 червня 2019 року № 13829/03-22 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 812/1730/18 виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено з 01 квітня 2018 року. У лютому 2019 року стягувачу нараховано та виплачено пенсію за травень 2019 року у розмірі 1519,92 грн в межах суми стягнення за один місяць та поточна пенсія за лютий 2019 року у розмірі 1564,92 грн. з грудня 2018 року по червень 2019 року нараховано та виплачено поточні пенсії: грудень 2018 року - лютий 2019 року у розмірі 1564,92 грн, березень 2019 року - 2870,01 грн, квітень 2019 року - 2870,00 грн, травень-червень 2019 року - 1664,92 грн. Заборгованість по пенсії за період з 01 квітня 2018 року по 30 листопада 2018 року в розмірі 10639,44 грн нарахована на 4 тип відомості та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України (арк. спр. 48).

На підтвердження вказаної в листі інформації боржником надано протоколи про призначення (перерахунок) пенсії з ІКІС ПФУ (арк. спр. 49-52).

Постановою державного виконавця від 04 березня 2020 року ВП № 59009445 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду накладено на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 58).

Постановою державного виконавця від 14 квітня 2020 року ВП № 59009445 на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (арк. спр. 61).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 360/1072/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, визнано протиправною та скасовано постанову від 04 березня 2020 року про накладення штрафу на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 59009445 (арк. спр. 28-31).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Як зазначає УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування від ГУПФУ в Луганській області. На виконання листа ГУПФУ в Луганській області від 06 вересня 2018 року № 2301/05-03 з 10 вересня 2018 року забезпечено виконання процесів призначення, перерахунку та виплати пенсії у підсистемі «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» з формуванням виплатних документів в підсистемі ІКІС ПФУ ПВП-ЕПС. На підстав чого відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ППВП та в електронному вигляді направляються до ГУПФУ в Луганській області.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 сформована та в електронному виді направлено до ГУПФУ в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, однак не профінансована (арк. спр. 7-8).

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд погоджується з твердженнями, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області за відсутності відповідного фінансування від ГУПФУ в Луганській області не може виконати рішення суду у справі № 812/ 1730/18 у повному обсязі. При цьому, позивачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду та отримання відповідного фінансування.

Вищеописаними доказами також підтверджено відсутність у боржника коштів на виконання рішення суду, тому твердження відповідача в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Крім того, суд зважає, що відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі можливо виключно у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, належними та допустимими доказами чого є попередньо винесені постанови державного виконавця про накладення штрафу.

У даному випадку така обов`язкова умова відсутня, оскільки, як вже вище вказано, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 360/1072/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову від 04 березня 2020 року ВП № 59009445 про накладення штрафу на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області у розмірі 5100,00 грн (попередньо винесена постанова).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що доводи позивача про відсутність у державного виконавця правових підстав для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн є обґрунтованими, тому постанова державного виконавця від 14 квітня 2020 року ВП № 59009445 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується тверджень представника відповідача щодо недотримання позивачем порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі - Порядок № 649) цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Отже, Порядок № 649 стосується виключно виконання судових рішень щодо виплати пенсії, яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У межах спірних правовідносин судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, призначення, перерахунок і виплата якої регламентуються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Абзацом двадцять другим статті 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1058-IV система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів. Перший рівень - солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою статті 72, пунктом 1 частини першої статті 73 Закону № 1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Поряд з виплатою пенсій, призначених за Законом № 1058-IV, органи Пенсійного фонду України також здійснюють виплату пенсій, фінансування яких здійснюється не за рахунок коштів Фонду, а з Державного бюджету України. Наприклад, пенсій призначених за Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Так, статтею 8 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що стягувач отримує пенсію за віком, виплата якої здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а не за рахунок коштів Державного бюджету України, суд вважає безпідставними твердження представника відповідача щодо недотримання позивачем процедури виконання судового рішення, визначеної Порядком № 649.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 08 травня 2020 року № 186 (арк. спр. 18).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2102,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14 квітня 2020 року ВП № 59009445 про накладення на Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Стягнути на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 61002, Харківська область, місто Харків, Київський район, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 16, код а ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова