Справа № 420/1529/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1529/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 05 березня 2019 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року однією сумою, з урахуванням виплачених сум з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, без використання при таких виплатах постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів (постанова №649 від 22.08.2018 року, постанова №804 від 14.08.2019 року), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

В обґрунтування позову вказав, що він перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Позивач наголошує, що на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року ГУПФУ в Одеській області перерахувало йому пенсію з 01.01.2018 року з 01.01.2019 року та з 01.01.2020 року. Відповідно до зазначених перерахунків підсумок його пенсії з надбавками складає 6013,92 грн., проте відповідач виплачує з 01.01.2018 року - 5102,35 грн., з 01.01.2019 року 5558,13 грн.

Таким чином позивач вважає, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01 січня 2018 року, визначеного станом на 01 березня 2018 року лише 50%, а з 01 січня 2019 року лише 75% суми підвищення пенсії, є протиправними та суттєво порушують його права на пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язане перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року однією сумою, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального права відмовив у задоволенні позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходу, в той час як таке право передбачене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості без використання при таких виплатах Постанов Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та №804 від 14.08.2019 року чи інших нормативно-правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило про помилковість доводів апелянта, оскільки компенсації втрати частини доходу має відбуватись за наявності факту повного нарахування та несвоєчасної виплати пенсії, що у спірних правовідносинах відсутнє. Також відповідач вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити виплату заборгованості поза межами встановленого Кабінетом Міністрів Порядку.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, як військовослужбовець, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (надалі Закон №2262-ХІІ)

Згідно із розрахунком від 28.10.2002 року пенсія призначена апелянту з 12.08.2002 року за вислугу 20 років у розмірі 50% окладу (а.с.37).

31 березня 2018 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 р., керуючись Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2018 року (надалі Порядок № 45), апелянту був проведений перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року (а.с.10).

Розмір пенсії апелянта, після проведення перерахунку становить 56% грошового забезпечення (вислуга років 22) у розмірі: 5 610,92 грн. та складається з:

- посадового окладу 5 500,00 грн.;

- окладу за військове звання 1 410,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 45% - 3 109,50 грн.

Згідно з Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 р. підвищення складає 1823,15 грн. З них виплачується:

- з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення: 911,58 грн.;

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення: 1367,36 грн.;

- з 01.01.2020 року 100% щомісячно 100% від підвищення: 1823,15 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок №45 не запроваджував спеціальних строків виплати перерахованих пенсій, а тому строки платежів мали узгоджуватись з вимогами ч. 2 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте, вимоги щодо зобов`язання провести виплати без використання нормативно-правових актів КМУ, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат, та здійснити виплату компенсації втрати частини доходів, є передчасними, а тому на думку суду першої інстанції не підлягали задоволенню.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, в межах апеляційного оскарження, зокрема в частині в якій суд першої інстанції відмовив у задоволені решти позовних вимог, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Також ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (надалі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року (надалі - Порядок №159).

За змістом статті 4 Закону №2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

За таких обставин, для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, зокрема, пенсії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

При цьому, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виплачується у тому ж місяці, у якому буде здійснюватися виплата заборгованості за відповідний період.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлених апелянтом вимог щодо зобов`язання провести виплату із компенсацією втрати частини доходів. Додатково апеляційний суд зазначає, що недоотримана частина пенсії, відповідно до ст. 55 Закону № 2262-ХІІ, виплачується разом із нарахованою компенсацією втрати частини доходів.

Апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на судові рішення ВС у справі № 336/4675/17 від 20.02.2018 р., № 523/1124/17 від 21.06.2018 року, № 521/940/17 від 03.07.2018 р. та ін., оскільки в цих справах предметом спору було питання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів вже після виплати заборгованості (після виконання рішення суду), тобто зазначені судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин, ніж існують в цій справі.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно наявності правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати частину доходу, без використання при таких виплатах постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат, апеляційний суд зазначає таке.

Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Пунктом другим Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, із змінами внесеними згідно із Постановою КМУ № 788 від 21.08.2019 року, установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Рішенням окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №640/5248/19, зміненим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року, визнані протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату не донарахованої пенсії без врахування порядку, встановленого зазначеною вище Постановою КМУ від 22 серпня 2018 року № 649. А вимога щодо зобов`язання відповідача проводити виплату не донарахованої пенсії без врахування будь-якого нормативного акту, яким пенсійному органу надане право на відстрочення або розстрочення виплати за рішенням суду, є передчасною вимогою.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2-12, 71-77, 242, 257, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року справі № 420/1529/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.09.2020 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.