Справа № 240/6980/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/6980/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо встановлення дати - 10.02.2020, з якої їй нараховується пенсія за віком на пільгових умовах неправомірними;

- визнати дії відповідача щодо відмови (оформленої листом №0600-0329-8/5451 від 05.03.2020) в нарахуванні і виплаті їй призначеної 19.02.2020 пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі 10630,72 грн неправомірними;

- зобов`язати відповідача вчинити дії - проводити нарахування та виплату призначеної їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в розмірі 10630,72 грн починаючи з 07.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що з 10.02.2020 електронним розпорядженням призначено їй пенсію за віком на пільгових умовах. Однак, 05.03.2020 отримала від відповідача повідомлення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-5/2018(746/15) досягла необхідного віку, та набула необхідного стажу роботи за списком №1.

При цьому, наголошує, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах за п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ще з 07.08.2018, тобто з моменту досягнення 45 років.

Відтак, позивач вважає протиправними дії, щодо відмови у нарахуванні та виплаті призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, яка порушує її законні права та інтереси, а тому скористалася правом на оскарження протиправних дій відповідача та звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк, для подання відзиву на позов та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 10.02.2020 та усі додані до неї документи.

На виконання вимог ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області області подав до суду відзив на позов та копії матеріалів пенсійної справи.

Аргументуючи свою правову позицію та правомірність дій Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, представник відповідача вказала, що датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно і право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набуде при досягненні 48 років 6 місяців, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду: №01-45-в від 20.05.2020 (у період з 09.06.2020 до 03.07.2020), № 01-65-В від 22.07.2020 (у період з 27.07.2020 до 05.08.2020) та №01-75-в від 11.08.2020 (у період з 26.08.2020 до 09.09.2020) суддя Єфіменко О.В., перебувала у щорічній відпустці, а тому розгляд даної справи судом відкладався.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.02.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.14).

За результатами звернення позивачу з 10.02.2020, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1, яку обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійну виплату позивачу нараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України у розмірі 10630,72 грн. Повідомлено, що виплата належної позивачу суми пенсії буде проведена в березні 2020 року.

Однак, 05.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області направило на адресу позивача повідомлення про відмову у призначенні пенсії № 0600-0329-8/5451 (а.с.9-10) з підстав недосягнення позивачем пенсійного віку.

Зі змісту листа Пенсійного фонду відслідковується, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 50 років 19 днів, в тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністри України - 21 рік 8 місяців 9 днів. За наявними документами та індивідуальними відомостями застрахованих осіб до страхового стажу періоди трудової діяльності позивача зараховано повністю.

Таким чином, спірних правовідносин з приводу незарахування відповідачем до страхового стажу періодів трудової діяльності позивача у сторін, які беруть участь у справі не виникло, втім Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті призначеної 10.02.2020 пенсії у зв`язку з недосягнення пенсійного віку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та рахуючи, що має право на призначення пенсійного забезпечення за віком на пільгових умовах ще з 07.08.2018 позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені ст. 114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Відповідно до вимог п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року.

Аналіз вищевказаних норм, дає підстави вважати, що пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності, зокрема: - зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;атестація робочих місць; досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Однак, рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закон №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, а тому, вказані положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б»-«г» ст. 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам…».

Разом з тим, Конституційний Суд в абз. 11 пункті 4.1 рішення проаналізував, що ст. 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Відтак, у ст. 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті «а» для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років.

У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У ч. 1 ст. 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «а» - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах «б»-«з» - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Відповідно до п. 4.4 рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б»-«г» ст. 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами "б" - "г" статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

При цьому, за висновками Конституційного Суду України особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Більш того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відтак, враховуючи висновки Конституційного Суду, слід відмітити, що обов`язковою умовою для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи.

При цьому, Пенсійним фондом мають застосовуватися вказані норми в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. Вказане застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

З огляду на викладене слід вказати, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як свідчать матеріали справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проаналізувавши подані позивачем необхідні документи для призначення пенсії та індивідуальні відомості застрахованих осіб до страхового стажу періоди трудової діяльності зараховано повністю. Відповідачем встановлено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 50 років 19 днів, в тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністри України становить 21 рік 8 місяців 9 днів.

Таким чином, управління погодилось з тим, що позивач має необхідний передбачений Законом №1788 страховий стаж, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Більш того, позивачу з 10.02.2020 відповідачем призначено пільгову пенсію, у розмірі 10630,72 грн та повідомлено про її виплату у березні 2020 року, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №831-641/С-02/8-0600/20 від 27.02.2020 (а.с.11), електронним реєстром від 19.02.2020 (а.с.102) та копією списку звернень станом на 13.03.2020 (а.с.13).

З огляду на встановлені під час судового розгляду даної справи факти, суд відмічає, що управління фактично погодилося із наявністю передбачених законодавством підстав у позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначило вказану пенсію з 10.02.2020.

Натомість суд із врахуванням висновків Конституційного Суду викладених у рішенні Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 критично ставиться до винесеного спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії останній у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Як вказано відповідачем у повідомленні про відмову у призначенні пенсії, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач набуде при досягненні 48 років 6 місяців, однак суд вказує, що таке право позивач набула вже після досягнення 45 років.

До Пенсійного фонду позивач звернулася у віці 46 років 6 місяців 3 дні, тобто на момент звернення до відповідача із відповідною заявою право на призначення такої пенсії ОСОБА_1 мала.

Втім, на думку суду, позовна вимога стосовно визнання неправомірними дій Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо встановлення дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах - 10.02.2020 та зобов`язання відповідача вчинити дії - проводити нарахування та виплату призначеної їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 в розмірі 10630,72 грн починаючи з 07.08.2018 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Пунктом 1 частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, під час розгляду даної справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 позивач звернулась до відповідача 10.02.2020, а тому порушення щодо не призначення пенсії з 07.08.2018, тобто з моменту досягнення останньою 45-річного віку суб`єктом владних повноважень не допущено, так як станом на 07.08.2018 та протягом трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку позивач не зверталася до відповідача із такими вимогами та відповідних відмов не отримувала.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови оформленої листом №0600-0329-8/5451 від 05.03.2020 в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 призначеної з 10.02.2020 пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі 10630,72 грн та зобов`язати відповідача проводити нарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 в розмірі 10630,72 грн починаючи з 10.02.2020.

Враховуючи встановлені судом обставини суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавленою гарантованого Державою пенсійного забезпечення з 10.02.2020.

На переконання суду, підстав для відмови у нарахуванні і виплаті призначеного пенсійного забезпечення саме з 10.02.2020 у відповідача немає.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та завдань КАС України передбачених у ч. 1 ст. 2.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З врахуванням викладеного на користь позивача слід стягнути 1681,60 грн сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир,10001. РНОКПП/) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови оформленої листом №0600-0329-8/5451 від 05.03.2020 в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 призначеної з 10.02.2020 пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі 10630,72 грн протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проводити нарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 в розмірі 10630,72 грн починаючи з 10.02.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області () судові витрати у виді судового збору в сумі 1687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено: 24.09.2020.

Суддя О.В. Єфіменко