Справа № 357/8441/20
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/8441/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що 14.08.2020 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області була винесена постанова за №390 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої, її було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №205002 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.. Позивач вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а адміністративною комісією порушено процедуру розгляду справи, що потягло за собою, неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин, тому, позивач просить визнати дії відповідача по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП - протиправними, скасувати постанову № 390 від 14.08.2020 винесену Адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП та стягнути судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 420 грн. 40.коп. за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суду надано відзив на позов (а.с.40-57).

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2020 року, інспектором СЮП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Бровченко Анастасією Віталіївною відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №205002 за ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с. 10, 48).

Зі змісту протоколу від 09.07.2020 року вбачається, що 28.06.2020 року близько 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 продавець кальян- бару «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка працює у ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 , порушила статтю 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», продала 0,150 грамів алкогольного напою «Чача» міцністю 40% неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: в АДРЕСА_1 .

Встановлено, що за наслідками розгляду даного протоколу, 14.08.2020 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області була винесена постанова за №390, по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 , було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. (а.с. 9, 46).

Зокрема, в постанові зазначено, що 28.06.2020 року близько 21 год. 00 хв. в приміщенні кальян-бару «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ФОП ОСОБА_2 ) за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила продаж 0,150 грамів алкогольного напою «Чача» міцністю 40% неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»

В обґрунтування позову представник позивача пояснив, що згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції до протоколу додається - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення), а у даному випадку, в графі (до протоколу додається) зазначено запис «матеріали перевірки», який жодним чином не конкретизує які саме матеріали були додані, та які обставини вони можуть підтвердити, в протоколі відсутні відомості про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що фактично позбавило позивача права брати участь у розгляді справи. Також, інспектором допущені порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, як і адміністративною комісією допущені порушення при винесенні постанови. Крім того, відсутні будь-які докази вчиненого позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки на момент вчинення правопорушення в дійсності позивач перебувала на відпочинку в Дендропарку «Олександрія», виконувала оплату в продуктовому магазині та прокат електро-самокату. Також, відомості про те, що позивач є продавцем кальян-бару є вигадкою інспектора та спростовуються доданим договором Оренди кальян-бару «ІНФОРМАЦІЯ_4» від 01.08.2020 та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань про реєстр ФОП ОСОБА_1 від 25.08.2020, які підтверджують факт перебування 09.07.2020р. у вищезгаданому закладі з метою його придбання, що в подальшому і було здійснено.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, суду пояснив, що прибувши до лікарні 28.6.2020р. о 23:37 год. потерпілу не було можливості опитати, так як їй надавалась медична допомога. Але 07.07.2020 року були відібрані письмові пояснення у неповнолітньої ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 28.06.2020 року ОСОБА_3 разом зі своїми друзями відпочивала у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2. У зазначеному кафе, ОСОБА_3 вирішила випити алкогольний напій «ЧАЧА», який їй було продано у даному закладі без пред`явлення будь- якого документу та без чеку на проданий товар. Також, 07.07.2020 року були відібрані письмові пояснення у неповнолітнього ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 28.06.2020 року разом із подругою ОСОБА_3 відпочивали у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_4» та близько 21:00 години його подруга вирішила спробувати алкогольний напій, після чого підійшла до барної стійки і придбала алкогольний напій «ЧАЧА» без пред`явлення документу, що посвідчує особу та підтверджує її вік, адже продавець кафе ОСОБА_1 не запросила даного документу та навіть не поцікавилась скільки років покупцю. Відповідно, було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АПР18 № 205002 за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно позивача - ОСОБА_1 , яка в свою чергу добровільно підписала даний протокол та не заперечувала проти його змісту і жодного вагомого аргументу та підтвердження про те, що на позивача в дійсності під час складання протоколу було здійснено тиск зі сторони працівників поліції, суду не було надано. На підставі протоколу адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради постановою № 390 від 14 серпня 2020 року, постановила більшістю голосів членів комісії, визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч.2 ст.156 КУпАП України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 6 800 гривень, оскільки остання порушила вимоги ч.2 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Крім того, відповідно до протоколу №14 від 14.08.2020 року засідання адміністративної комісії під час розгляду вчиненого ОСОБА_5 правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, не надала членам комісії жодного вагомого доказу, який заслуговує на увагу та може бути досліджений і взятий до уваги на засіданні комісії. Зазначає, що адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не наділена повноваженнями, при розгляді адміністративних справ, з`ясовувати обставини, які б вказували на неправомірність дій з боку співробітників поліції. Під час продажу алкогольного напою неповнолітній ОСОБА_3 , позивач була фактично допущена до здійснення торгівлі у місці здійснення підприємницької діяльності, водночас факт продажу алкогольного напою неповнолітній особі, позивач підтвердила підписуючи протокол про адміністративне правопорушення без будь-якого заперечення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду пояснив, що позивач доводиться йому дівчиною, з якою він в день, коли стверджують, що ОСОБА_1 була в кафе, то насправді, свідок з позивачем були в парку «Олександрія» близько 20:00 год. та приблизно о 21:00 год. чи 21:10 год близько на 30-40 хв. брали в оренду електро-самокати, за які він розрахувався через картку «Приват 24». Та, з 17:00 год. позивач того дня була з ним. Вони фотографувалися на його мобільний телефон фото о 20:38 год з телефону.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності свого законного представника, батька ОСОБА_7 , суду пояснила, що прийшла в бар з друзями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і попросила алкогольний напій «чачу», вартістю 20 грн., тричі купувала собі даний напій в позивача. Внаслідок випитого алкоголю, позивачу викликали швидку медичну допомогу, та через декілька днів вона давала пояснення поліції, але фото позивача їй не показували.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка інспектор ювенальної превенції ОСОБА_12 , суду пояснила, що 28.06.2020 року на лінію 102 надійшло повідомлення з дитячої лікарні, що до закладу потрапила дитина з гострою алкогольною інтоксикацією. Вона провела перевірку, викликала ОСОБА_3 та її батька, які повідомили, що в барі «ІНФОРМАЦІЯ_4» неповнолітній продали алкоголь, чек не дали, документів не вимагали. 09.07.2020 року свідок прийшла до закладу, де була позивач, яка представилася. Свідок повідомила про перевірку, про факт продажу неповнолітній алкоголю. Позивач спокійно відреагувала, та сказала, що не пам`ятає такого факту, не знає ОСОБА_13 . Позивач повідомила, що орендує приміщення, і є в кафе і барменом, і адміністратором, і офіціантом та відмовилася давати пояснення. Громадянин на прізвище ОСОБА_14 є власником приміщення і позивач не хотіла, що б він дізнався про дані обставини. ОСОБА_12 склала протокол в присутності позивача, конфлікту не було. Свідок є інспектором ювенальної превенції та не має нагрудної камери, як в патрульної поліції.

При вирішенні справи суд виходить з наступного .

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 156 КУпАП України порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Згідно із ч. ч. 2, 3, 4 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

У ч. 1 ст. 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що члени Адміністративної комісії при розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача всебічно, повно і об`єктивно не дослідили всіх обставин справи, а саме не було з`ясовано, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Єдиним доказом в даній адміністративні справі щодо вини позивача був підпис позивача в протоколі про адміністративне правопорушення, що був складений через 12 днів після самого факту порушення. Так, в протоколі позивач зазначила, що з протоколом згодна. Але на розгляді справи Адміністративною комісією позивач мала усні заперечення, бажала подати докази. Відповідач, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, не мав жодного належного, безперечного доказу вини позивача у вчиненні правопорушення. Пояснення неповнолітніх не вказують на позивача, а констатують факт продажу неповнолітній алкогольного напою.

Отже, належних доказів, що позивач була продавцем кальян-бару «ІНФОРМАЦІЯ_4», власником якого є ФОП « ОСОБА_2 » саме в день вчинення правопорушення 28.06.2020 року, інспектором СЮП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 , до протоколу серії АПР18 №205002 від 09.07.2020 року додано не було, що підтверджується її показами в судовому засіданні. Інспектор ОСОБА_12 ствердила, що, лише, зі слів позивача ОСОБА_1 було встановлено особу, яка продала неповнолітній алкоголь. При цьому, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що позивач 09.07.2020р. не пам`ятала факту продажу неповнолітній алкоголю.

Позивачем надано докази, що лише 20.08.2020 року ОСОБА_1 була зареєстрована фізичною-особою підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно договору оренди пам`ятки архітектури «Торгові ряди» від 25.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 орендує зазначене приміщення строком з 01.08.2020 року по 31.07.2021 року та прийняла 25.08.2020 року зазначене вищезазначене приміщення в оренду, що підтверджується актом технічного огляду (а.с.14 зворотній бік). І лише ФОП « ОСОБА_2 має Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 1901277 від 21.08.2019) з терміном дії з 30.08.2019 до 30.08.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 ».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08 липня 2020 року (справа №177/525/17).

Судом встановлено, що відповідач належно не дослідив та не встановив, чи було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП 28.06.2020 року, чи винна ОСОБА_1 в його вчиненні. При винесенні оскаржуваної постанови, відповідач не дотримався принципу рівності перед законом, не дослідив подані особою докази, заздалегідь, вказавши на їх неналежність, не заслухав пояснення позивача, свідків, враховуючи, що свою вину позивач не визнавала, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тобто відповідач діяв упереджено, непропорційно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи.

Винесена постанова від 14.08.2020 року є необґрунтованою, та єдиним доказом вини ОСОБА_1 в адміністративній справі зазначені письмові заяви неповнолітніх осіб та фото приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_4», яким не зафіксовано самого факту вчинення позивачем правопорушення, щодо продажу неповнолітній ОСОБА_3 алкогольного напою «Чача». Позивач заперечувала свою причетність до продажу алкоголю неповнолітній, але її заперечення та докази цих заперечень не були досліджені.

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення її прав при складенні постанови та накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..9, ч. 2 ст. 156,218,245,251,252,280 КУпАП України ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90,139,242 - 246, 271, 286 КАС України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити .

Визнати протиправними дії Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 14.08.2020 року за №390 .

Скасувати постанову від 14.08.20 року №390 винесену Адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП та провадження у справі закрити

Стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн..

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення складено і проголошено 24.09.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола