Справа № 520/7343/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 р. справа № 520/7343/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондар О.В.,

за участю:

представника позивача Лисенка В.С.,

представника відповідача - Харчишина О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул.Конторська, буд.90, м.Харків, 61052, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул.Дегтярівська, буд.11 Г, м.Київ, 04119, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2020 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що акт проведеної перевірки підприємства позивача від 27.02.2020 №138/28-10-54-10-06/03361715 містить висновок про несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригувань за період травень, липень, грудень 2019 року, що стало підставою для винесення Офісом великих платників податків Державної податкової служби податкового повідомлення-рішення від 24.03.2020 № , яким до КП "Харківводоканал" застосовано штраф у розмірі 553541,81 грн. на підставі п. 1201.1 ст.1201 Податкового кодексу України. Комунальне підприємство "Харківводоканал" зазначило також, що приймаючи відносно позивача спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган виходив з того, що визначена в ньому штрафна санкція є мірою відповідальності за порушення підприємством виконавської дисципліни та не дотримання положень абз. 20 п. 201.10 ст. 201 ПК України. На думку податкового органу несвоєчасна реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування відбувалася внаслідок ігнорування КП "Харківводоканал" обов`язку щодо поповнення свого електронного рахунку в СЕА з ПДВ грошовими коштами. При цьому, поза увагою податкової залишився той факт, що позивач, в силу спеціальної направленості його господарської діяльності, позбавлений можливості витрачання коштів за напрямками, які не входять до складу тарифу, що обумовлює відсутність поповнення ним електронного рахунку в СЕА з ПДВ.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що в ході камеральної перевірки встановлено, що КП "Харківводоканал" в порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, проводить реєстрацію податкових накладних (наведено в Додатку 1 до акту), які реєструє в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації, а саме податкові накладні, складені у травні, липні, грудні 2019 року та зареєстровані з порушенням п. 201.10 ст. 201 ПКУ. Зазначає також, що норми податкового законодавства не передбачають підстав, які звільняли б Комунальне підприємство "Харківводоканал" від обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних чи від відповідальності за не вчинення таких дій та/або ставили б його в залежність від направленості господарської діяльності платника податків, його тарифів. Контролюючий орган зазначив, що перепони щодо реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування обумовлені бездіяльністю Комунального підприємства "Харківводоканал", а не протиправною поведінкою державних органів чи особливостями господарської діяльності позивача.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач з доводами податкового органу, викладеними у відзиві на позов, не погоджується. Зазначає, що поза увагою контролюючого органу залишився той факт, що Підприємство певний проміжок часу має від`ємний результат господарської діяльності. Так, за період 2019 року збитки КП "Харківводоканал" склали 296327,00 грн., що в свою чергу унеможливлює будь-яку фактичну чи юридичну можливість поповнення його електронного рахунку в СЕА з ПДВ. Відсутність компенсації навіть господарських затрат КП "Харківводоканал" в попередніх роках призвела до сталого браку коштів на підприємстві, і як наслідок, до неможливості поповнення електронного рахунку в СЕА з ПДВ. Однак, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення наведений фактор залишився поза межами уваги контролюючого органу.

У судовому засіданні 23.09.2020 року представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про його задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями Офісу великих платників податків Державної податкової служби проведено камеральну перевірку Комунального підприємства "Харківводоканал" з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних за травень, липень, грудень 2019 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 27.02.2020 № 138/28-10-54-10-06/03361715 (т.2 а.с.5-7).

За наслідками проведеної камеральної перевірки контролюючим органом встановлено порушення Комунальним підприємством "Харківводоканал" граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за травень, липень, грудень 2019 року, чим порушено п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Відповідальність платника за фактом встановлених порушень передбачена п.120-1.1 ст.120-1 Розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту камеральної перевірки від 27.02.2020 №138/28-10-54-10-06/03361715, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 24.03.2020 №, яким до Комунального підприємства "Харківводоканал" застосовано штрафні санкції на загальну суму 553541,81 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН у строки, визначені Податковим кодексом України.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, проте рішенням Державної податкової служби України від 28.05.2020 №17414/6/99-00-08-05-05-06 у задоволенні скарги було відмовлено, а податкове повідомлення-рішення від 24.03.2020 № залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувсь до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що предмет спору полягає у досліджені правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України з урахуванням обставин, які формували від`ємний показник Комунального підприємства Харківводоканал як у періоді, який перевірявся, так і ті, що передували такому спірному періоду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.07.2019 року по справі №826/10414/16 проблемою спірних правовідносин є встановлення податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, яке полягає в протиправній бездіяльності платника податків щодо реєстрації ним податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначені законодавством строки. Саме наявність вини (умисної або по необережності) з боку платника податків, протиправний характер діяння має бути оцінені судами, з врахуванням об`єктивних обставин, які призвели до неможливості виконати Товариством передбачений Податковим кодексом України обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до норм пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.120-1.1. ст.120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Так, згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України (в редакції Закону № 643-VIII від 16.07.2015, чинній на час виникнення спірних відносин до 01.01.2017) відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування.

За визначенням пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Виходячи зі змісту наведених норм, відповідальність за п.120-1.2 ст.120-1 ПК України настає виключно у разі наявності вини платника податків у вчиненні ним порушення п.201.1 ст.201 ПК України (відсутність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в ЄРПН протягом 180 днів після їх складення).

Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. №569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються в розрізі платників податку наростаючим підсумком: з 1 липня 2015 р. - для платників, що зареєстровані платниками податку до 1 липня 2015 р.; з дати реєстрації платником податку, зазначеної у реєстрі платників податку, - для платників, що зареєстровані платниками податку після 1 липня 2015 року.

Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника прогресивної шкали штрафу в залежності від кількості днів порушення строку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, а також штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Зі змісту матеріалів справи встановлено, що за травень, липень, грудень 2019 року Комунальне підприємство "Харківводоканал" було виписано податкових накладних на суму податкових зобов`язань 3948771,79 грн. та розрахунків коригувань на суму 24596,61 грн., які були зареєстровані з порушенням строку їхньої граничної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік яких наведено в додатку до податкового повідомлення рішення.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються та були підтверджені в судовому засіданні. Фактичні дані щодо реквізитів, дати реєстрації та суми реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, які були предметом перевірки та наведені в вищезазначеному акті визнаються сторонами, спір щодо цих обставин між сторонами відсутній, у зв`язку з чим судом окремо не досліджуються.

Проте спір полягає у тому, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" наполягає на особливостях правового регулювання своєї господарської діяльності з боку держави, що пояснює несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування у травні, липні, грудні 2019 року.

Комунальне підприємство "Харківводоканал" зазначає, що законодавство у сфері регулювання житлового-комунальних послуг, зокрема Закон України "Про житлово-комунальні послуги" та Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", визначають особливий порядок регулювання господарської діяльності позивача з боку Держави шляхом встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Підприємство вважає, що оскільки тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не забезпечує належну компенсацію економічно обґрунтованих витрат, то такі обставини вимушують позивача розподіляти наявні обігові коштів з метою забезпечення своєї статутної діяльності.

Позивач звертає увагу, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування відбулася не з вини підприємства, а в наслідок протиправної бездіяльності органів державної влади, зокрема Державної фіскальної служби та Міністерства фінансів України. У цьому зв`язку позивач вказує, що реєстраційний ліміт комунального підприємства "Харківводоканал" функціонував протягом півтора року без врахування 66 млн. грн субвенції на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виділялася у 2015 році. Також позивач наголошує на відсутності перерахування субвенції у 2017 році, яка виділялася для погашення податкового боргу позивача з податку на додану вартість, однак через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України комунальне підприємство "Харківводоканал" було позбавлене можливості поповнити реєстраційний ліміт на загальну суму 74 768 244,37 грн.

На підтвердження зазначених доводів позичав посилається на рішення адміністративних судів по справі № 820/1237/16 та постанови Верховного Суду від 12.02.2019 по справі №820/1410/18.

Позивач вказує на те, що фіскальним органом протягом 2015-2018 років систематично здійснювалися податкові перевірки на предмет своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, проте адміністративними судами у справах №820/2392/17, №820/531/18, №820/4746/18 та №2040/7400/18 було враховано обставини відсутності субвенційного фінансування, протиправної бездіяльності органів державної влади та недоліків технічного функціонування системи електронного адміністрування з податку на додану вартість й на цих підставах було скасовано висновки контролюючого органу щодо застосування до Комунального підприємства "Харківводоканал" штрафних санкцій, які передбачені ст.120-1 Податкового кодексу України. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність у даному випадку вини підприємства, яка є визначальною складовою поняття податкового правопорушення, за вчинення якого контролюючим органом і було притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідачем не надано заперечень стосовно того, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" мало право на отримання субвенцій з державного бюджету як у 2015, так і у 2017 роках, однак зазначив, що субвенційні перерахування, які виділялися підприємству у 2015 році були враховані в реєстраційному ліміті позивача у листопаді 2016 року, а норми Податкового кодексу України не звільняють позивача від відповідальності за пропущення граничного строку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування. Контролюючий орган зазначив, що у межах камеральної перевірки непередбачено обов`язок перевірки причин несвоєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних. оскільки п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України не визначає інших умов притягнення до відповідальності, окрім як наявності факту порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Суд зазначає, що при досліджені рішення, дій чи бездіяльності, суд керується критеріями визначеними ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суд вважає прийнятними та такими, що підлягає застосуванню до спірних відносин позиції вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", у якому Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Судом встановлено, що фактично у періоді, який перевірявся Комунальне підприємство "Харківводоканал" забезпечувало централізоване водовідведення та водопостачання м.Харкова та населених пунктів Харківської області, а саме: здійснювало прийом, відведення, перекачку та повну біологічну очистку стічної рідини, яка надходить від населення, комунально-побутових та промислових підприємств м. Харкова; експлуатацію магістральних колекторів ливневої мережі та об`єктів водозниження м. Харкова, видобуток, виробництво, обробку питної води, подачі, транспортування, розподіл і реалізацію, експлуатацію, планово-попереджувальні, капітальні та поточні ремонти систем водопостачання.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Тотожний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 №820/1410/18.

Приписами п.200-1.3 ст.200-1 ПК України передбачено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою: УНакл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ., де: ?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; ?Митн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; ??ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 2001.2 цієї статті.

Під час розрахунку показника ?ПопРах також враховується сума коштів у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Положення п.200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України визначають перелік допустимих джерел поповнення реєстраційного ліміту у межах системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, якими, окрім іншого є, власні кошти платника податку, які він перераховує на рахунок у межах системи електронного адміністрування для реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, а також з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Тобто, однією із складових формули є показник суми ?ПопРах , який враховує суму коштів субвенції з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як джерело поповнення системи електронного адміністрування з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до Державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що складені платниками податку податкові накладні, підлягають реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в установлені законодавством терміни, за порушення яких передбачена відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій. При цьому, платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Приписами пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України передбачено, що у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами (дана норма кореспондується з пунктом 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 №569).

Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. №569 затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який передбачає спрощення порядку збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 р. №967 внесено зміни до Порядку №569 в частині збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником у рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах. Так, п.9 Порядку №569 було доповнено абзацом наступного змісту: "У разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. №375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до якого підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Аналогічні за змістом положення містяться і у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 р. №332 Порядку та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах підприємствам, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Так, на виконання викладених порядків про надання субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015 та у 2017 роках Комунальним підприємством "Харківводоканал" було укладено Договори про організацію взаєморозрахунків з державним бюджетом за якими, у 2015 році підприємство повинно було отримати 66592159,48 грн., а у 2017 році - 123 015 395,73 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

За змістом судових рішень по справах №820/1237/16, №820/2392/17, №820/531/18, №820/4746/18, №820/1410/18 судом встановлено, що субвенція на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015 році у розмірі 66592159,38 грн не була врахована у сумі реєстраційного ліміту позивача у строки та у порядку визначеному п.9 Постанови №569, а лише 04.11.2016 була зарахована до рахунку Комунального підприємства "Харківводоканал". Тобто реєстраційний ліміт позивача в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість протягом одного року та чотирьох місяців функціонував без врахування джерела поповнення системи електронного адміністрування з податку на додану вартість у розмірі 66592159,38 грн.

Відповідно до обставин, які були встановлені постановою Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №820/1410/18, бездіяльність Міністерства фінансів України у форми неприйняття рішення про перерахування сум субвенцій у розмірі 74768244,37 грн. позбавило позивача можливості розрахуватись перед державним бюджетом з податку на додану вартість. На підставі викладеного суд доходить до висновку про те, що обставина протиправної бездіяльності Міністерства фінансів України обумовила відсутність на рахунку Комунального підприємства "Харківводоканал" у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість 74 768 244, 37 грн.

Тобто формула, яка функціонує у порядку п.200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку № 569, розраховується без врахування 7468244,37 грн., що формує значний розрахунковий недолік на рахунку позивача через протиправні дії органу державної влади.

Судом встановлено, що з липня 2017 року по березень 2019 року реєстраційний ліміт Комунального підприємства "Харківводоканал" не набував позитивного значення, що підтверджується інформаційною довідкою позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 11 Порядку №569 показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються у розрізі платників податку наростаючим підсумком. З аналізу викладеної норми суд доходить висновку, що показники системи електронного адміністрування розраховуються у порядку п. 200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку №569 й функціонують на засадах нерозривності показників формули під час розрахунку реєстраційного ліміту платника податку. У цьому зв`язку суд погоджується з доводами Комунального підприємства "Харківводоканал" про те, що від`ємні показники реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість впливають та, у випадку переважання від`ємних показників, які сформувались у попередньому часовому проміжку, формують від`ємний показник формули при новому розрахунку.

Тобто формування від`ємного значення рахунку Комунального підприємства "Харківводоканал" в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість обумовлене відсутністю в тому числі джерела поповнення такого рахунку субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України.

Суд приходить до висновку, що від`ємні показники реєстраційного ліміту Комунального підприємства "Харківводоканал" у 2019 році були сформовані у порядку пункту 11 Постанови №569: накопичувальним принципом шляхом врахування від`ємних показників рахунку позивача у системи електронного адміністрування з податку на додану вартість за 2017 та 2018 роки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що підприємство позивача певний проміжок часу має від`ємний результат господарської діяльності. Так, збитки КП "Харківводоканал" склали 44576 тис. грн. за січень-травень 2019р. та станом на 31.12.2019 року збитки підприємства дорівнювали 296327,00 грн., що в свою чергу унеможливлювали будь-яку фактичну чи юридичну можливість поповнення його електронного рахунку в СЕА з ПДВ.

В той же час, попередні тарифи також носили збитковий характер. Вказану характеристику надано Висновком комісійного експертного економічного дослідження від 17.12.2018 №21268, №27963, в якому експерти зазначають, що господарська діяльність КП "Харківводоканал" за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 внаслідок реалізації послуг з водопостачання та водовідведення за регульованими на державному рівні тарифами була збитковою.

Відсутність компенсації навіть господарських затрат КП «Харківводоканал» в попередніх роках призвела до сталого браку коштів на Підприємстві, і як наслідок, до неможливості поповнення електронного рахунку в СЕА з ПДВ.

Однак, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення наведений фактор залишився поза межами уваги контролюючого органу.

Крім того, відповідно до приписів п.34-1 підрозділу 2 Розділу XX Перехідні положення ПК України для платників податку, які застосовують касовий метод податкового обліку відповідно до пункту 187.10 статті 187 цього Кодексу, у обрахунку суми Накл беруть участь суми податку, зазначені в податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, за якими право на включення таких сум до податкового кредиту виникає після 1 липня 2015 року.

Такі суми податку беруть участь у обрахунку суми Накл на підставі податкової декларації з податку за звітний період, у якому платник податку, що застосує касовий метод податкового обліку, відповідно до пункту 187.10 статті 187 цього Кодексу, включає такі суми податку до податкового кредиту (з урахуванням вимог пункту 198.6 статті 198 цього Кодексу) у зв`язку із застосуванням касового методу податкового обліку.

Однак, ДФС України не було виконано цього обов`язку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів з СЕА ПДВ станом на 06.07.2015, де сума реєстраційного ліміту складає всього 2 841115,33 грн., замість належних 32 269 967,33 грн., станом на 25.08.2015, в якому розмір реєстраційного ліміту має від`ємне значення та становить (-) 8 428 597,78 грн., та станом на 31.12.2015, в якому сума реєстраційного ліміту має від`ємне значення та становить (-) 17 314 043,63 грн.

Таким чином, загальна сума, на яку податковий орган був зобов`язаний збільшити розмір електронного рахунку КП Харківводоканал, становила 66592159,48 грн.

Оцінку наведеним обставинам було надано судом першої та апеляційної інстанції у справі № 820/1237/16.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 по справі № 820/1237/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016, задоволено позов КП Харківводоканал до Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України щодо незарахування на електронний рахунок Комунального підприємства "Харківводоканал" в СЕА з ПДВ сум погашення заборгованості з податку на додану вартість у вигляді субвенції.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України та Державну казначейську службу України вчинити дії щодо зарахування на електронний рахунок Комунального підприємства "Харківводоканал" коштів, які проведені по взаєморозрахункам з погашення заборгованості з різниці в тарифах в рахунок заборгованості з податку на додану вартість у сумі 37 163 307,48 грн.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України та Державну казначейську службу України вчинити дії щодо зарахування на електронний рахунок Комунального підприємства "Харківводоканал" коштів, які відображені у табл. № 3 додатку № 5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів" Декларації за січень 2016 року, в сумі 29428852 грн.

Судами першої та апеляційної інстанції у рішеннях по справі № 820/1237/16 зазначено, що Державною фіскальною службою України не було вчинено дій, передбачених нормами п.200-1.3 ст.200-1 ПК України, оскільки отримані КП "Харківводоканал" бюджетні асигнування у вигляді субвенційних коштів не знайшли свого відображення на електронному рахунку підприємства в СЕА з ПДВ, на що вказує його від`ємне значення такого рахунку. Бездіяльність органів державної влади свідчить про порушення приписів діючого законодавства та спричиняє перепони у господарській діяльності підприємства позивача у вигляді відсутності можливості реєстрації та видачі податкових накладних контрагентам КП "Харківводоканал" для формування останніми суми податкового кредиту за відповідний звітний період.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт нездійснення Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України своєчасного перерахування на електронний рахунок позивача в СЕА ПДВ коштів у сумі 66592159,48 грн. встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення зазначених судових рішень по справі №820/1237/16) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч.2 ст.257 КАС України).

Однак, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 по справі № 820/1327/16 була виконана Державною фіскальною службою України в примусовому порядку лише 04.11.2016.

Тобто сума коштів у розмірі 66592159,48 грн., яку контролюючий орган повинен був перерахувати в серпні-грудні 2015 року, була зарахована лише через рік, в листопаді 2016 року, що не заперечується відповідачем по справі.

Отже, станом на 01.08.2016 реєстраційний ліміт КП Харківводоканал в СЕА ПДВ складав -50109287,21 грн., станом на 04.11.2016 -71612914,05 грн., станом на 07.11.2016 -12073666,91 грн. (збільшився у зв`язку з перерахуванням коштів ДФС України) та станом на 30.12.2016 складав -21870519,45 грн..

Таким чином, станом на час виникнення спірних відносин у справі № 820/531/18 (з 01.08.2016 по 31.12.2016) реєстраційна сума на електронному рахунку КП Харківводоканал в СЕА ПДВ мала від`ємне значення у зв`язку з невчиненням Державною фіскальною службою України дій щодо перерахування коштів на електронний рахунок позивача, що позбавило позивача можливості реєструвати в ЄРПН податкові накладні та розрахунки коригування.

Поза увагою податкового органу залишився той факт, що завдяки діям центральних органів державної влади з початку роботи СЕА з ПДВ належні КП «Харківводоканал» субвенції на електронний рахунок позивача своєчасно не зараховувались, що призвело до виникнення сталого від`ємного значення такого рахунку не з вини Підприємства.

Першим фактором, що обумовив від`ємне значення електронного рахунку в СЕА з ПДВ стало несвоєчасне зарахування Державною фіскальною службою України на рахунок КП «Харківводоканал» в СЕА з ПДВ сум субвенцій. отриманих підприємством у 2015 році, а також сум, які визначені в порядку п. 34-1 підрозділу 2 Перехідних положень та п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України та відображені у табл. № 3 додатка № 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» за січень 2016 року на загальну суму 66 592 159,48 грн. Зазначені суми повинні були знайти своє відображення в СЕА з ПДВ не пізніше лютого 2016 року, проте реальне їх зарахування відбулося лише 04.11.2016 р. після судового оскарження неправомірних дій контролюючого органу та примусового виконання судового рішення .

Судовим розглядом встановлено, що несвоєчасне зарахування таких сум в поєднанні зі встановленою Державою структурою тарифу призвело до накопичення від`ємного значення на електронному рахунку КП «Харківводоканал» на рівні (-) 71 072 983.97 грн.

Не зважаючи на те, що 04.11.2016 року відбулося відображення спірної суми, значення електронного рахунку все одно мало від`ємне значення у розмірі (-) 12 073 666.91 грн. оскільки безперервний робочий цикл підприємства потребує постійної закупівлі необхідних виробничих складових.

Також, судом в ході розгляду справи з`ясовано, що розмір від`ємного значення електронного рахунку КП «Харківводоканал» в СЕА з ПДВ стало неприйняття Міністерством фінансів України (далі - Мінфін) рішення про перерахування КП «Харківводоканал» субвенції за 2017 рік.

Згідно до ст. 31 Закону України від 21.12.2016 № 1801 «Про державний бюджет України на 2017 рік» позивачу, як підприємству, що надає послуги з постачання житлово-комунальних послуг, було виділено субвенцію з державного бюджету у розмірі 123015395,73 грн. на погашення різниці між фактичною вартістю послуг з водопостачання та водовідведення та тарифами, що затверджувалися органами державної влади. Враховуючи, що в цей період підприємство працювало в умовах дії економічно необґрунтованих тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, які встановлювалися державою, вбачається, що такі субвенційні кошти фактично набували статусу державної гарантії щодо відшкодування збитків Позивача.

Між тим, судом встановлено, що із вказаної суми КП «Харківводоканал» отримало лише 48 247 167.36 грн., а кошти, що залишилися, у розмірі 74768 244.37 грн. на рахунок підприємства так і не надійшли, що призвело не лише до неможливості поповнення електронного рахунку позивача в СЕА з ПДВ, а й безпосередньо вплинуло на його господарську діяльність у вигляді збитків.

Крім того, загальна заборгованість Держави перед КП «Харківводоканал» має значно більший розмір, ніж виділена сума субвенцій. Так, Протоколом Територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах Харківської обласної державної адміністрації від 05.07.2018 № 3 (копія протоколу та копії Розрахунків обсягів заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період 2010- 2015 борг Держави перед КП «Харківводоканал» зафіксований на рівні 356355787.91 грн. Вказана сума до теперішнього часу підприємством позивача отримана не була, що ускладнює здійснення господарської діяльності та унеможливлює дотримання приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Як свідчить Інформаційна довідка про розмір суми податку, на яку КП «Харківводоканал» має право зареєструвати податкові накладні, отримані субвенційні кошти у розмірі 48 247 167.36 грн знайшли своє відображення на електронному рахунку Позивача та безпосередньо вплинули на його розмір, оскільки на 21.07.2017 стан рахунку складав (-) 52 622 590.7 грн., а на 01.08.2017 вже (-) 4 140 813.37 грн. Підприємству навіть вдалося станом на 15.08.2017 набути позитивне значення такого рахунку, яке склало (+) 1 475 840.87 грн.

Проте, відсутність перерахування субвенції у розмірі 74 768 244.37 грн. призвело до того, що в травні 2019 року кількісне відображення вказаного показника коливалося на рівні (-) 94 356 894.91 грн. на початок місяця (02.05.2019). на рівні (-) 92 895 832.25 грн. на середині місяця (13.05.2019) та на рівні (-) 100 632 892.51 грн. на кінець місяця (31.05.2019).

Збільшення від`ємного значення на електронному рахунку КП «Харківводоканал» в СЕА з ПДВ обумовлено дією положень Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, які унормовують, що облік показників системи електронного адміністрування з податку на додану вартість в розрізі платників податку здійснюється з наростаючим підсумком.

Отже, можливість КП «Харківводоканал» утримувати позитивне значення свого рахунку в СЕА з ПДВ та, як наслідок, здійснення своєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування знаходиться в безпосередній залежності від часу надходження, виділених Державою, субвенційних коштів у розмірі 74 768 244.37 грн. Відсутність фінансування стало підставою для подальшого збільшення від`ємного значення електронного рахунку КП «Харківводоканал» в СЕА з ПДВ не з вини останнього, та призвело до того, що від`ємний наростаючий підсумок 2017 року певним чином переходив до показників 2018 та 2019 років та негативно впливав на можливість своєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Суд зазначає, що відповідачем не враховано економічної та правової природи вказаного грошового залишку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Угод про позики між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку в рамках проекту Другий проект міської інфраструктури, Міністерством фінансів України було відкрито спеціальні рахунки для КП Харківводоканал.

Вказані рахунки обліковуються у КП Харківводоканал за кодами 31231 та 31232, зокрема, відповідно до оборотної відомості позивача по зазначеним рахункам в період з 01.08.2016 по 31.12.2016 обліковувалась сума коштів, яка у гривневому еквіваленті складає 5644816,63 грн.

Суд зазначає, що відповідно до договорів про субкредитування від 20.11.2014, укладених між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Харківською міською радою та КП Харківводоканал про використання Позик, що надаються Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку в рамках проекту Другий проект міської інфраструктури (Угоди по позикам № 8391-UA від 26.05.2014 та № TF017112 від 26.05.2014), вказані вище позики надаються тільки з метою фінансування проекту Другий проект міської інфраструктури.

За змістом п.3.2 вказаних договорів субкредитування, кошти Субкредиту перераховуються Субкредитором (Мінфін) від імені Субпозичальника (позивач) за його заявкою, або безпосередньо Субпозичальником зі спеціального рахунку постачальнику товарів, робіт чи послуг (а не поповнення електронного рахунку з ПДВ). Субкредит надається Субпозичальнику на цілі, визначені Угодою про позику (п.3.4 договорів субкредитування).

Враховуючи викладене, відповідно до умов Договорів субкредитування отримані кошти мають чітко визначене цільове направлення - розвитку інфраструктури, а порядок та цілі їхнього використання імперативно визначені договорами субкредитування, які погоджені Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, залишок коштів, який обліковувалися на рахунках КП Харківводоканал є епізодичним наслідком валютного коливання, а правові та економічні передумови виникнення згаданих коштів мали чітко визначений публічно-цільовий характер, були гарантовані Державою для цілей розвитку комунальної інфраструктури, відтак, КП Харківводоканал не лише не могло використовувати їх на власний розсуд, а зобов`язане здійснювати асигнування таких коштів у порядку і у розмірах, які передбачені договорами субкредитування.

Отже, доводи відповідача про надходження на рахунки позивача значної суми коштів та про наявність у позивача вільних обігових коштів для поповнення реєстраційного ліміту не свідчать про наявність у позивача можливості направити вказані кошти на поповнення електронного рахунку, та не є доказом вини позивача у порушенні п.201.10 ст.201 ПК України.

Застосовуючи до Підприємства штрафні санкції за ст.120-1 ПК України, відповідачем не враховано того факту, що податкове законодавство не вичерпується однією нормою, а діє у всій його сукупності, а тому надання пріоритету одній нормі ігноруючи при цьому вимоги іншої є незаконним та протиправним.

Оскільки структура тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення не передбачає таких витрат, як поповнення електронного рахунку в СЕА з ПДВ. то притягнення Підприємства до відповідальності за недотримання виконавської дисципліни, без призначених на такі цілі джерел, є незаконним та некоректним, оскільки примусове вивільнення коштів з подальшим спрямуванням їх на електронний рахунок КП «Харківводоканал», призведе до зупинення виробничого циклу, та як наслідок до екологічної катастрофи.

Вказані обставини дискредитують гарантії Держави щодо захисту прав споживачів, визначені в ст. 7 Закону «Про питну воду», щодо державної підтримки, регулювання та нагляду у сфері питного водопостачання і водовідведення та вказує на хибність спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини ... підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Бездіяльністю ДФС України були створені умови, які ускладнили позивачу ведення господарської діяльності та зумовили виникнення податкового боргу, оскільки штучно не поповнювався електронний рахунок КП Харківводоканал, від якого залежала робота підприємства, у тому числі реєстрація податкових накладних.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що невиконання вимог податкового законодавства стосовно реєстрації позивачем податкових накладних в період з 01.08.2016 по 31.12.2016 відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.03.2018 по справі №819/777/17 та від 09.10.2018 по справі №818/1073/17.

Беручи до уваги, що у спірних відносинах нездійснення позивачем вчасної реєстрації ПН та РК обумовлена помилками податкового органу, суд вважає, що у спірних відносинах відсутня вина позивача у порушенні вимог п.201.10 ст.201 ПК України щодо вчасної реєстрації податкових накладних (ПН) у перевіряємому періоді.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю перерахування на рахунки Комунального підприємства "Харківводоканал" субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка є джерелом поповнення рахунку системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, позивач фактично був позбавлений права на реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування у визначеній сумі.

Відповідно до позиції Європейського Суду з Прав Людини, викладеної у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 р. особливу важливість набуває принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб. Так, Судом вказано, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також суд зазначає, що факт відсутності у позивача можливості реєстрації податкових накладних підтверджується витягами щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ, наявні в матеріалах справи.

Враховуючи, встановлені під час розгляду справи обставини, а також встановлення в судовому порядку протиправної бездіяльності Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування комунальному підприємству "Харківводоканал" субвенції на погашення різниці в тарифах відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 р. №332 від 27.06.2017 р. №3-21/з, від 13.11.2017 р. №36-21/з, від 13.11.2017 р. №39-21/з, від 13.11.2017 р. №41-21/з, від 17.11.2017 р. №38-21/з, від 19.12.2017 р. №51-21/з та недоведення цього рішення до відома Казначейства, а також Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України щодо не зарахування на електронний рахунок Комунального підприємства "Харківводоканал" в СЕА з ПДВ сум погашення заборгованості з податку на додану вартість у вигляді субвенції, суд приходить до висновку, що зазначена бездіяльність спричинила негативні наслідки для підприємства позивача, які, зокрема, призвели до виникнення перешкод у реєстрації позивачем податкових накладних в межах граничних термінів.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2018 року №819/777/17.

Суд зазначає, що відповідно до п.109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій. В межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем розрахунку коригування до податкової накладної відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.10.2018 року по справі № 818/1073/17 та від 20.03.2018 по справі №819/777/17.

Враховуючи, що обов`язковою умовою до застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування суми ПДВ на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України є наявність вини платника щодо умисного нездійснення реєстрації ПН та РК в ЄРПН, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до КП "Харківводоканал" штрафу у розмірі 50% від суми ПДВ у незареєстрованих ПН (РК).

З приводу тверджень відповідача про те, що в силу п.120-1.2 ст.120-1 ПК України платник податків підлягає притягненню до відповідальності за нездійснення реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування незалежно від наявності вини, то суд зазначає наступне.

Предметом спору є також, зокрема, порядок застосування законодавчої норми у часі, а саме п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

Податковим Кодексом України, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин, встановлено граничний строк для реєстрації податкових накладних в ЄРПН - протягом 180 календарних днів з дати їх складання.

При цьому, виходячи зі змісту вказаного акту перевірки, відповідачем було застосовано до позивача штрафні санкції відповідно до п.120-1.2 ст.120-1 ПК України в редакції, яка набрала чинності з 01.01.2017 та діяла на момент притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення: Відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено..

Суд зауважує, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року N 1/99-рп, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що застосування до позивача положень п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, яка не набрала чинності на час виникнення спірних відносин, однак, діяла на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є законодавчо обґрунтованим, оскільки зазначені вище порушення були допущені позивачем в період з 01.08.2016 по 31.12.2016.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вина платника у нездійсненні реєстрації ПН та РК не передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України як обов`язкова умова притягнення такого платника до відповідальності станом на час виникнення спірного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 24.03.2020 року № про накладення на КП Харківводоканал штрафних санкцій, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24.03.2020 №, яким до Комунального підприємства "Харківводоканал" застосовано штрафні санкції у розмірі 553541 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот сорок одна) грн. 81 коп. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул.Шевченка, буд.2, м.Харків, 61013, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул.Дегтярівська, буд.11 Г, м.Київ, 04119, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 8303 грн. (вісім тисяч триста три) грн.13 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2020 року.

Суддя О.О. Горшкова