Справа № 620/2084/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року Чернігів Справа № 620/2084/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо переведення 06.11.2018 її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та відмови, що оформлені листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058- IV, з урахуванням положень пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058- IV, пункту 2 статті 56, частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34; зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з моменту настання права, а саме з 27.09.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні (доходу), який передує зверненню за призначенням пенсії, як середній показник за 2016-2017 роки із застосуванням оцінки одного року стажу в розмірі 1% передбаченого пунктом 4-4 Прикінцевих положень, з урахуванням частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Позов позивач обґрунтувала тим, що пенсію їй призначено, у тому числі, на умовах, встановлених спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому і збільшення пенсії за понад встановлений розмір страхового стажу можливе на підставі спеціальної норми, а саме пункту 2 статті 56 вказаного Закону шляхом збільшення на 1% за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років. Пенсію позивачу у 2010 році призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень частини другої статті 56 та частини другої статті 57 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй призначили 06.11.2018, коли вона звернулася вперше, однак тоді відповідач неправомірно перевів її, хоч вона мала повне право на перехід з одного виду пенсії на інший. Вважає, що відповідач помилково ототожнює поняття «перехід» та «переведення» з одного виду пенсії на інший, «вид пенсії» за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «інші види пенсій», призначені за іншими законами. У спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення частини 3 статті 45 зазначеного Закону в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. За таких обставин при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень частини другої статті 56 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Отже, вважає, що вона має право на призначення пенсії з 27 вересня 2018 року, оскільки звернулася з заявою про призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду 06 листопада 2018 року, а це значить, що звернення відбулося не пізніше трьох місяців.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки згідно поданої ним заяви 06.11.2018 вона отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії станом на 01.07.2020 становить 1881,47 грн. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Отже, збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи для жінок понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до частини другої 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться при визначенні пенсії за 1-ою складовою. Відповідачем було перевірено доцільність обчислення пенсії за віком за двоскладовою формулою згідно із частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після відповідних обчислень встановлено, що розмір пенсії позивача складав би 1727,46 грн. Отже, проводити перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується. Застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії одного виду на інший, передбачено Законом тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше, як 24 місяці страхом стажу. Тому, при переведенні з одного виду пенсії на інший застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, за 2016 та 2017 роки відсутні законні підстави. Оскільки позивач не перебувала на пенсії по інвалідності, а отримувала пенсію за вислугу років, то підстав для зарахування вказаної вище середньомісячної заробітної плати при переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає. Вимога про застосування довідки про заробітну плату № 01-25/34 від 10.03.2020 при обчисленні пенсії не заслуговує на увагу, оскільки позивач не зверталась в установленому порядку до відповідача із заявою про перерахунок згідно вказаної довідки. Вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду, встановлений в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що робити розрахунок її пенсії за віком на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і при цьому не застосувати ні частину другу статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для визначення її середньомісячного заробітку, ні частину другу статті 56 вказаного Закону не відповідає дійсності, протирічить нормам законодавства і порушує її конституційне право на отримання справедливої пенсії за віком та конституційні права. Позивач віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 4 ), тому має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і не лише на пенсію в повному розмірі, а й право на збільшення такої пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений частиною другою статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Твердження відповідача, що матеріали пенсійної справи не містять довідки по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 не відповідає дійсності, оскільки разом із заявою про перерахунок пенсії від 17.03.2020 до нього позивачем була подана зазначена довідка. Однак, відповідач її повернув разом з відповіддю на дану заяву, вказавши, що вона не є відповідної форми. Вважає, що форма заяви не має значення. За призначенням пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше 06.11.2018, бо до цього їй була призначена пенсія за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення». Отже, відповідач помилково ототожнює поняття «перехід» і «переведення» з одного виду пенсії на інший і діє на власний розсуд. Тому положення частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Щодо аргументів відповідача про недодержання з її боку строку звернення до суду, посилається на пункт 2 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України від 11.03.2002 серії НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

Згідно копії посвідченні від 19.03.1993 серії НОМЕР_2 позивач є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного забруднення та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 14).

Відповідно до копії трудової книжки від 05.08.1985 НОМЕР_3 позивач: 01.08.1985 прийнята на посаду викладача до Корюківської дитячої музичної школи; 31.08.2010 звільнена за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (а.с. 15).

Згідно копії Протоколу від 13.09.2010 № 800002 позивачу призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти. Дата звернення 01.09.2010. Загальний стаж складає 28 років 9 місяців 20 днів (а.с. 54).

06.11.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, додавши до неї паспорт, документи про місце проживання (реєстрації) особи (а.с. 53, 57).

Із Протоколу призначення пенсії від 07.11.2018 вбачається, що 06.11.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України № 797-12. Вид перерахунку - перехід з виду на вид. Не працює. Страховий стаж (повний) становить 28 років 10 місяці 26 днів (а.с. 55-56).

Із заявою від 18.10.2019 позивач звернулася до відповідача, в якій просила задовольнити її прохання в проведенні перерахунку та виплати пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону Україну «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 15 років для жінок, але не вище 75 % заробітку, починаючи з 01.11.2019, згідно з частиною четвертою статті 45 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 (а.с. 16-17).

У відповідь листом від 13.11.2019 № 4323/02/П-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про те, що вона перебуваєте на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 06.11.2018 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі зменшенням пенсійного віку згідно із статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01.09.2010 по 05.11.2018 вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Не працює. Має статус особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 4. За документами пенсійної справи її страховий стаж складає 28 років 10 місяців 26 днів (врахований по 31.08.2010). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 % становить 0,28833. За інформацією відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Чернігівській області було перевірено доцільність обчислення пенсії за віком за двоскладовою формулою згідно із статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після відповідних обчислень встановлено, що розмір пенсії менший (1584,42 грн) ніж розмір пенсії, який позивач отримує на теперішній час (1727,89 грн) (а.с. 18-19).

Із заявою від 26.11.2019 позивач звернулася до відповідача, в якій просила обчислити, встановити та виплачувати їй пенсію за віком відповідно до Закону Україну «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також просила провести перерахунок її пенсії за віком відповідно до частини другої статі 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абз. 2 статті 57 Закону № 796-ХІІ з урахуванням середньомісячного заробітку за 12 місяців підряд роботи на території радіоактивного забруднення з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону Україну «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши її пенсію на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж років, але не вище 75 % заробітку, починаючи з моменту її першого звернення із заявою від 10.10.2019 (а.с. 20-21).

У відповідь ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 23.12.2019 № 4744/02/П-12 надало позивачу відповідь, аналогічну відповіді від 13.11.2019 № 4323/02/П-12 (а.с. 22-23).

В заяві від 23.01.2020 позивач просила відповідача призначити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону Україну «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідності до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки згідно з положенням пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з урахуванням положень частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ, частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24-26).

У відповідь ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20 надало позивачу відповідь, аналогічну відповідям від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12 (а.с. 27).

Із аналогічною до вказаних вище заявою від 17.03.2020 позивач звернулася до відповідача (а.с. 28-29), у відповідь на яку ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 повідомило про те, що проводити перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується. Згідно з пунктом 1.5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява, зокрема, про перерахунок пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Відповідно до пункту 4.1 розділу IV вказаного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання, зокрема, про перерахунок пенсії при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Тому повертає довідку про заробітну плату від 10.03.2020 за № 01-25/34 та довідку про реорганізацію від 10.03.2020 за № 01-25/36 (а.с. 30-33).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно статі 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту - Закон України «Про пенсійне забезпечення») передбачено, що за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Судом встановлено, що з 01.09.2010 по 05.11.2018 позивач отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівник освіти.

На громадян, які постраждали від аварії на ЧАЕС, поширюється дія спеціального закону - Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі по тексту - Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

У рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018 (справа № 1-11/2018(3830/15) Конституційний Суд України зазначив, що встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України звернув увагу, що в ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб (п. 6 мотивувальної частини).

Згідно положень статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту - Закон України «Про пенсійне забезпечення») встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

За приписами частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки

та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 станом на 06.11.2018 має статус особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, 4 категорію, у неї наявний достатній трудовий стаж (28 років 10 місяців 26 днів) та відповідний вік (53 роки) для призначення пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). При цьому, позивач, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, при призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на пільги встановлені для даної категорії громадян Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Судом встановлено, що 06.11.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 просить перерахувати пенсію, вид пенсії: перехід на інший вид пенсії, пенсія на іншій підставі призначалася.

В подальшому із заявами від 18.10.2019, від 26.11.2019, від 23.01.2020, від 17.03.2020 позивач зверталася до відповідача, в яких просила призначити їй пенсію за віком, в тому числі, з урахуванням частини другої статті 27 статі 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідь на які отримала відмови (листи ГУ ПФУ в Черінігівській області від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20).

Згідно з положеннями частини другої статті статі 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, у випадку виявлення бажання з боку особи, якій підлягає призначення пенсії, пенсійний орган зобов`язаний визначити частину розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності Законом України «статі 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до раніше діючого законодавства, а частину розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Вказане є виключним правом особи, яка звернулася за призначенням пенсії.

Частиною другою статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що позивач має статус особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, 4 категорію, у неї наявний трудовий стаж 28 років 10 місяців 26 днів, вона має право та виявила бажання, щоб розмір пенсії їй був розрахований у порядку, передбаченому частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже має право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Згідно з частинами першою-другою статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

З приводу аргументу відповідача про те, що вимога про застосування довідки по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 при обчисленні заробітної плати не заслуговує на увагу, оскільки позивач не зверталася в установленому порядку до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок згідно вказаної довідки, суд зазначає таке.

Копіями заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 від 17.03.2020 та листа ГУ ПФУ в Чернігівській області підтверджується те, що довідка по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 позивачем відповідачу надавалася.

Зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, важливим є те, що до заяви позивачем було долучено довідку по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34.

Відмовивши позивачу у взяті до уваги довідки по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 та повернувши її, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Абз. 2 пунктом 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

З аналізу зазначених вище правових норм та враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що в даній справі має місце не призначення позивачу пенсії, а переведення позивача на інший вид пенсії - пенсію за віком, оскільки вона має право на один із двох видів пенсії: за вислугою років чи за віком, і до 06.11.2018 одержувала пенсію за вислугою років.

Згідно абз. 2, 3 частини третьої статті 45 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Враховуючи те, що позивач одержувала пенсію за вислугу років, а не по інвалідності, підстави для застосування при визначенні їй розміру пенсії абз. 2 пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Згідно абз. 1 частини третьої статті 45 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій повивач просила про перехід на інший вид пенсії, вона звернулася до відповідача 06.11.2018.

Отже, позивач має право на переведення на пенсію за віком не з 27.09.2018, а з 06.11.2018.

Щодо аргументів відповідача про порушення з боку позивача строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої - третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У справі № 815/1226/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначила, що право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Протиправна невиплата пенсії або протиправне невідновлення виплати пенсії, яке сталося з вини держави в особі її компетентних органів може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень - відповідний орган Пенсійного фонду України - протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальних захист - пенсійне забезпечення.

У зв`язку із вказаним колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає неможливим обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду також зауважив, що враховує те, що в силу того, що Конституція України містить не тільки норми прямої дії, але і принципи та цінності, а також ураховуючи те, що суд повинен, у першу чергу, захищати конституційні права та свободи особи, при виникненні ситуації, за якої потрібно вибирати пріоритет: вузька інтерпретація норми, що призводить до одного результату, або розширене тлумачення, що тягне за собою більш ефективний захист конституційних прав і свобод, варто робити вибір на користь останнього, враховуючи також дотримання балансу суспільних та приватних інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі 815/1226/18 зазначила, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України без обмеження її виплати жодними строками.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Наявною в матеріалах справи квитанцією від 10.06.2020 № П862148 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн (а.с. 10).

Враховуючи зазначене, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 560,53 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, оформленої листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не переведення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевестити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 560,53 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005 .

Дата складення повного рішення суду - 22.09.2020.

Суддя Ю. О. Скалозуб