Справа № 643/19372/19
Суддя: Єрмак Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.,

за участю секретаря Сиротенко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати Постанову Харківської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №2374/80700/19 від 12.11.2019 р. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне, що 12 листопада 2019 року начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. було прийнято Постанову в справі про порушення митних правил №2374/80700/19, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 485 Митного кодексу України. У зв`язку з чим, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 8081725,77 грн.

Зазначає, що підставою для прийняття вищезазначеної постанови є Акт перевірки від 22 травня 2019 року № 1732/20-40-14-15-06/35856863, однак, зазначені в акті обставини є предметом судового оскарження. Крім того, при проведенні митного оформлення імпорту зазначених товарів платником податків було надано митному органу всі необхідні документи: вантажні митні декларації, контракти на поставку товару, інвойси, сертифікати походження, а також специфікації виробника продукції, які містили детальний опис про склад та характер товару. Жодних зауважень зі сторони митного органу щодо неповноти чи неналежності поданих документів не було висловлено. Також, не встановлені та не доведені факти подання декларантом неповної, недостовірної інформації про товар під час його митного оформлення (що вплинуло на його класифікацію під час пропуску на територію України), при цьому диспозицією ст. 485 МК України передбачене саме заявлення в митній декларації (з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.02.2020 року замінено первісного відповідача на належного Слобожанську митницю Держмитслужби.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, проти позову заперечувала в повному обсязі, надала суду відзив в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що директором ТОВ «Зовнішекономсервіс ЛТД» ОСОБА_1 , який діяв на підставі договору доручення на оформлення вантажних митних декларацій, укладеного між ТОВ «Зовнішекономсервіс ЛТД» та ТОВ «АРОМАРОС-У» здійснено митне оформлення товарів по митним деклараціям.

ГУ ДФС у Харківський області проведено документальну невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «АРОМАРОС-У» з питань правильності класифікації товарів за товарною підкатегорією 2106 90 98 90 згідно з УКТ ЗЕД щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 22.05.2019 року №1732/20-40-14-15-06/35856863 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АРОМАРОС-У» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів з комерційною назвою «Комплексні сумішеві харчові і смако-ароматичні добавки, для м`ясних та ковбасних виробів, багатокомпонентні, у вигляді порошкоподібної сипучої суміші, до складу яких входять: желатин харчовий, сіль (приблизно 0,2%), полісахариди (кукурудзяний крохмаль) - приблизно 9,8%, глюкоза ізоглюкоза) більше 5%, глутамат натрію - приблизно 5,1%, моногідрат глюкози - більше 5%, ефірні олії і олеорезини натуральних прянощів, без спецій, кольоростабілізуючі агенти (Е316, Е330), вологозв`язуючі агенти (Е450, Е451), підсилювач смаку і аромату (Е621, Е627, Е631), натуральний барвник (Е120, Е150) - для добавок з натуральними барвниками, ароматизатори, ідентичні натуральним, емульгатор (Е471), стабілізатор (Е410, Е412, Е415, Е407), гліцерин (Е422), каррагінан (Е-407 для добавок ЕФЕКТАН), антиокислювач (Е300 аскорбінова кислота), солі харчових кислот,...» за період з 01.02.2016 до 31.12.2018, за кодом 2106 90 98 90 згідно з УКТ ЗЕД», висновками якого встановлено наступні порушення ТОВ "АРОМАРОС-У":

- Закону України Про митний тариф України від 19.09.2013 року №584-VII (застосування Правила 1,3(б), та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД) при класифікації товарів, частини 1, пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, в частині порушення правил класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні (митне оформлення здійснено у товарній підкатегорії 2106 90 98 90 (пільгова ставка ввізного мита 0,0 %), а необхідно було товар класифікувати у товарній підкатегорії 2103 90 90 00 (пільгова ставка ввізного мита 10,0%), в результаті чого загальна сума недоборів митних платежів, що підлягали сплаті на момент оформлення вказаних митних декларацій становить 2693908,59 грн.

Зазначений акт перевірки перевіряючим органом було надіслано на адресу відповідача для реагування.

Керуючись зазначеним актом перевірки, відповідач склав відносно позивача відповідний протокол про порушення митних правил.

На підставі зазначеного вище протоколу 12.11.2019 р. з факту порушення позивачем податкового законодавства винесено постанову. У постанові зазначено, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.485 МК України, в зв`язку з чим на нього накладено адміністративні санкції у вигляді штрафу в розмірі 300% від несплаченої суми митних платежів.

Разом з тим, позивачем зазначено, а судом встановлено, що при проведенні митного оформлення імпорту зазначених товарів ним було подано митному органу усі необхідні документи: вантажні митні декларації, контракт на поставку товарів, інвойси, сертифікати походження, а також специфікації виробника продукції, які містили детальний опис про склад та характеристики товару.

Жодних зауважень зі сторони митного органу щодо неповноти чи неналежності поданих документів зроблено не було.

Крім того, судом встановлено, що в частині випадків митним органом при митному оформленні було зобов`язано імпортера товару представляти товар для митного огляду та відбирати взірці для проведення лабораторних досліджень товарів у лабораторіях Державної митної служби та Державної фіскальної служби.

Висновки лабораторних досліджень надавались лабораторіями, які у відповідні періоди входили в структуру Державної митної служби, Державної фіскальної служби та Міністерства доходів і зборів.

З вказаних висновків та рішень вбачається, що в кожному випадку експертна установа та відповідний уповноважений орган приходили до висновку, що результати досліджень узгоджувалися із заявленими даними у митних деклараціях по коду 2106 90 98 90 стосовно всіх товарів, вказаних в Акту перевірки.

Слід зазначити, що рішення про визначення коду товару, що вказаний в Акті перевірки, митним органом або не приймалось або ним підтверджувалась інформація про правильне декларування по коду УКТЗЕД 2106 90 98 90, та митний орган випустив товар у вільний обіг відповідно до коду, заявленого платником податків у митній декларації, підтвердивши його таким чином.

Окрім того, судом встановлено, що в акті перевірки контролюючий орган застосовував до імпортованих ароматизаторів загальне поняття «Смакові добавки (приправи)» використовуючи при цьому посилання на мережу «Інтернет».

Проте, посилання контролюючого органу, а у нашому випадку, відповідача, на безпідставність віднесення позивачем імпортованого товару до відповідного коду УКТ ЗЕД, оскільки такий товар згідно інформації з мережі Інтернет відноситься до товарів, що мають класифікуватись за іншим кодом УКТ ЗЕД, є безпідставним та не може бути обґрунтованим та прийнятим до уваги, оскільки інформація, що наявна в мережі Інтернет не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім цього, розміщені в мережі «Інтернет» рішення 60-ї сессії Комітету з ГС ВМО, стосуються інших товарів (в Акті перевірки зазначений Crab Flavour , який не імпортувався позивачем) та самі рішення згідно підпункту (b) пункту 1 статті 7 та пункту 1 статті 8 Конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів - є лише рекомендованими, а не обов`язковими для використання.

Аналогічного змісту висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2018 року у справі № К/9901/52931/18.

Крім того, як вбачається із долучених до справи копії рішення Харківського окружного суду від 18.11.2019 року, яке набрало законної сили, було встановлено протиправність висновків, викладених у акті перевірки, що був покладений в основу притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що є окремою підставою для скасування прийнятої на його підставі постанови в справі про порушення митних правил №2374/80700/19.

Так, на підставі викладених висновків у вищезгаданому рішенні суду від 18.11.2019 року, суд дійшов до висновку, що імпортовані товари не є «Смаковими добавками (приправами)», а є ароматизаторами, які призначені для використання у харчовій промисловості при виробництві різноманітних харчових продуктів для ароматизації. Ці товари не є смаковими добавками (приправами), оскільки смакові добавки (приправи) призначені для покращення смакових характеристик уже готових (вироблених) продуктів харчування перед їх споживанням. Саме тому, до товарної позиції 2103 УКТ ЗЕД відносяться готові соуси та продукти для готування соусів, кетчуп, порошок гірчиці, тобто продукти, які є смаковими добавками, призначеними для додавання до готових страв. Ввезені позивачем ароматизатори не є смаковими добавками, так як не призначені для додавання до готових страв для покращення їх смакових характеристик, а використовуються у харчовій промисловості при виробництві харчових продуктів, тобто не є смаковою добавкою (приправою), а складовим інгредієнтом, який використовується у виробництві харчових продуктів.

За таких обставин, Харківський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що ввезені ароматизатори не відносяться до товарної підкатегорії 2103 90 90 00, оскільки не є смаковими добавками та приправами змішаними та у зв`язку з тим, що ароматизатори окремо не згадані у інших позиціях УКТ ЗЕД, при їх митному оформленні позивачем було вірно класифіковано за кодом УКТ ЗЕД 2106 90 98 90 - інші харчові продукти, в іншому місці не зазначені.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з урахуванням долучених до матеріалів справи контракту, вантажних митних декларацій, висновків експертних установ, висновків суду та інших доказів, вбачається, що імпортовані товари не є «Смаковими добавками (приправами)», а є ароматизаторами, які призначені для використання у харчовій промисловості при виробництві різноманітних харчових продуктів, в т.ч. для ароматизації. Ці товари не є смаковими добавками та приправами змішаними, оскільки смакові добавки (приправи) призначені для покращення смакових характеристик уже готових (вироблених) продуктів харчування перед їх споживанням. Саме тому до товарної позиції 2103 УКТ ЗЕД відносяться готові соуси та продукти для готування соусів, кетчуп, порошок гірчиці, тобто продукти, які є смаковими добавками, призначеними для додавання до готових страв.

Ввезені позивачем ароматизатори не є смаковими добавками, так як не призначені для додавання до готових страв для покращення їх смакових характеристик, а використовуються у харчовій промисловості при виробництві харчових продуктів, тобто не є смаковою добавкою (приправою), а є складовим інгредієнтом, який використовується у виробництві харчових продуктів.

За таких обставин, ввезені ароматизатори не відносяться до товарної підкатегорії 2103 90 90 00, оскільки не є смаковими добавками та приправами змішаними.

У зв`язку з тим, що ароматизатори окремо не згадані у інших позиціях УКТ ЗЕД, при їх митному оформленні було вірно класифіковано за кодом УКТ ЗЕД 2106 90 98 90 - інші харчові продукти, в іншому місці не зазначені.

Таким чином, з вищенаведених доказів вбачається, що вказані імпортовані товари класифікуються за товарною підкатегорією УКТ ЗЕД за кодом 2106 90 98 90, та імпортером товарів здійснено декларування імпортованих товарів відповідно до вимог митного законодавства.

Більш того, судом під час розгляду справи також встановлено, що рішення про визначення коду вказаного в Акті перевірки товару, іншого ніж код 2106 90 98 00 митним органом не приймалось, та митний орган випустив товар у вільний обіг відповідно до цього коду, підтвердивши його таким чином.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України).

Посадова особа, при розгляді справи про порушення митних правил у відповідності до вимог ст.489 Митного кодексу України, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція ст. 485 Митного кодексу України передбачає, в тому числі, заявлення в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно статтею 485 Митного кодексу України необхідно довести факт заявлення неправдивих відомостей для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Разом з тим, судом не встановлено факту подання позивачем до митниці для визначення коду товару недостовірних документів, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідної для класифікації товару.

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Згідно із вимогами ч. 1, 2 ст. 530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: 1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; 2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; 3) про скасування постанови та закриття справи; 4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Згідно приписів ч.1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 8 МК України визначає принципи здійснення державної митної справи.

Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення за ст. 485 МК України, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України по постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил № 2374/80700/169 від 12.11.2019 року відповідачем не доведена.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету адміністративного позову та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови в справі про порушення митних правил №2374/80700/19 від 12.11.2019 року, у зв`язку з обґрунтованістю вимог позивача та відсутністю належних та допустимих доказів на спростування її правомірності зі сторони відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 139, 245, 268, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії №2374/80700/19 від 12.11.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8081725,77 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.485 Митного кодексу України.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.485 Митного кодексу України - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання чи перебування, АДРЕСА_1 .

Відповідач: Слобожанська митниця Держмитслужби, місцезнаходження 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України не відомий.

Суддя Н.В. Єрмак