Справа № 234/9234/20
Суддя: Сухоручко Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/9234/20
Провадження № 2-а/234/144/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Сухоручко Ю.О.

секретар судового засідання Хоменко А.С.

за участю представника позивача - адвоката Ващенко О.В.

справа №234/9234/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Петрунько Сергія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ващенко О.В., з адміністративним позовом до інспектора Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Петрунько Сергія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.06.2020 року відповідачем винесено постанову серії ЕАМ №2680798 за ст.122 ч.1 КУпАП, в якій зазначено, що ОСОБА_1 о 16:33 годин, керуючи автомобілем «Renault duster», державний номер НОМЕР_1 на дорозі М04327 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25, здійснив обгін автомобіля «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 в зоні дії знаку, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Під час складання відповідачем протоколу Позивач неодноразово наполягав на тому, що він не порушував ПДР, та пропонував відповідачу надати належні докази адміністративного правопорушення, але відповідач відмовив.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішенні клопотання , не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть учать у розгляді справи.

Просить суд скасувати постанову серії ЕАМ №2680798 від 13.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 000 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач надав письмовий відзив, в якому проти задоволення позову заперечував та зазначив, що під час несення служби 13.06.2020року на стаціонарному посту

«Першотравенський» 327 км а/д М-04 «Знаменівка-Луганськ-Ізварине» ним було зупинено

Автомобіль «Renault duster», державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_1 за порушення вимог дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» . Водієві було пояснено причину зупинки, згідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» . Згідно до вимог ст. 251 КУпАП додає докази порушення , а саме пояснення свідка правопорушення - ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 , якого обігнав позивач, а також диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора .

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Ващенко О.В. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.06.2020 року інспектором Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області Петрунько С.С., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2680798, якою позивач ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 13.06.2020 року о 16-33 годин на ділянці дороги 327 км, М04, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault duster», державний номер НОМЕР_1 ,не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25, здійснив обгін автомобіля «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 в зоні дії знаку , чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до пояснень, громадянина ОСОБА_2 , копія яких було надіслано до суду відповідачем, вбачається що він керував автомобілем марки «Сканія» НОМЕР_3 , на 327 км а/ш М-04. Він побачив як автомобіль марки «Рено» НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», обігнав його автомобіль, який після обгону було зупинено працівником поліції.

З диску відеозапису з нагрудної камери інспектора , вбачається лише факт розгляду адміністративної справи та оформлення постанови від 13.06.2020 року, але диск не містить запису порушення позивачем ПДР України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст. 19 Конституції України.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано пояснення свідка ОСОБА_2 , однак суд не може визнати даний доказ допустимим, оскільки свідок не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. За викликом до суду не з`явився.

Крім того, відповідачем було надано відеозапис з нагрудного відео реєстратора поліцейського, на якому зафіксовано лише розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, незважаючи на зазначені приписи, відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідач не надав суду переконливих доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд вважає, що постанова серії ЕАМ №2680798 від 13.06.2020 року підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Що стосується вимог про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Так, ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Крім того, відповідно до приписів частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Згідно вимог статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 2000 грн. - є неспівмірною, зокрема, ціною позову, оскільки предметом спору у справі є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі -255 грн., що свідчить про необґрунтованість заявленої до відшкодування суми, доказів на підтвердження взаємозв`язку між сплаченими позивачем адвокату коштами у розмірі 2000 грн. та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору позивачем суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів, на підставі яких визначено обсяг правової допомоги, що повинно було враховуватись під час визначення обґрунтованого розміру гонорару, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частинні стягнення витрат на правову допомогу, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 04 серпня 2020 року по справі № 810/3213/16 (провадження № К/9901/2348/19)

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 7992 від 15.07.2020 року.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 134, 139, 241- 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Петрунько Сергія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2680798 від 13.06.2020 року, винесену інспектором Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Петрунько С.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 2 000 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко