Справа № 850/3/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. справа №850/3/19

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представників позивача Карацюби В.Л., Зінов`єва І.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №850/3/19 за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб, -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Маріупольська міська рада (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: примусово відчужити у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 , об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 806 від 08.02.2012 за викупною ціною 482399 грн.; зобов`язати гр. ОСОБА_1 звільнити належний їй об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , протягом 5 днів з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що робочим проектом «Капітальний ремонт по АДРЕСА_2 в Центральному районі міста» (далі - Робочий проект), розробленого на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 19.04.2018 № 504/5-18, передбачений капітальний ремонт АДРЕСА_2 в Центральному районі міста.

Також передбачені об`єкти, які у зв`язку з реконструкцією повинні бути знесенні, в перелік об`єктів входить торгівельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

З метою поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту, Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 ».

П.п. 6.4. п. 6 рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 року №7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 », передбачено викупити об`єкти нерухомого майна для суспільних потреб за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у порядку, встановленому чинним законодавством України, а саме об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлова будівля) по АДРЕСА_4 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 806 від 08.02.2012 є ОСОБА_1

Відповідно до п. 7 рішенням Маріупольської міської ради 25.04.2018 року № 7/30- 2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 » доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

27.04.2018 року за вих. № 23.3-22415-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень, 00 коп.)

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 особисто отримала лист, однак відповіді не надала.

29.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 779/16 від 13.10.2016 року, було складено звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: торгівельний павільйон (Літ. А-1), загальна площа 22,4 кв.м.

Базуючи на даних, наведених у звіті, Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає 482399 грн.

Причиною звернення до суду є відмова гр. ОСОБА_1 у надані згоди на викуп належного їй об`єкта нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 адміністративна справа передана судді-доповідачу Ястребовій Л.В. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Компанієць І.Д., Казначеєв Е.Г.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2019 року (а.с.46-47).

25 березня 2019 року відповідачем надано відзив, в якому просить зупинити провадження по справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі №805/3757/18-а за позовом ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 » та у справі № 200/10457/18-в за позовом ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та до ТОВ «Проексп» про визнання незаконною бездіяльності та визнання незаконним експертного звіту від 13.03.2018 № V-0080-18/Проексп щодо розгляду проектної документації по робочому проекту «Капітальний ремонт АДРЕСА_2 у Центральному районі м. Маріуполя».

В обґрунтування своєї позиції, крім іншого, зазначає наступне. Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 806, належить нежитлова будівля (торговий павільйон), що розташований за адресою; АДРЕСА_2 . Вважає, по-перше, що Маріупольська міська рада прийняла незаконне рішення № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 без відповідних на те повноважень.

По-друге, з офіційних джерел інформації, а саме із сайту Маріупольської міської ради вбачається, що на місцевому рівні у галузі архітектури діють наступні нормативно-правові акти та документи: Генеральний план міста Маріуполь, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 21.02.2012 року № 6/16-1558; план зонування території міста Маріуполь, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 18.06.2013 № 6/28-3210. При цьому, оскільки нерухоме майно відповідача було побудовано та зареєстровано до 21.02.2012, то під час розробки та затвердження Генерального плану міста Маріуполь та Плану зонування території міста Маріуполь вже повинні бути враховані існуючі у м.Маріуполь об`єкти нерухомого майна. В порушення вимог ст. 8-9 Закону № 1559, ст. 17 Закону № 5496 Маріупольською міською радою та її виконавчими органами не було розроблено, винесено на розгляд міської ради, не було прийнято та пройдено експертизу рішення про внесення змін до Генерального плану міста Маріуполь та Плану зонування території м.Маріуполь.

По - третє, відповідно до п. 2 оскаржуваного рішення рада визнала такими, що втратили чинність: 2.7 пункти 4-6,8 рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 № 6/28-3376 «О прекращении права аренды земельного участка физическому лицу-предпринимателю ОСОБА_4 и предоставлении земельного участка по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 », п. 13 рішення Маріупольської міської ради від 10.07.2014 № 6/40-4673 «О внесении изменений в решение Мариуполського городского совета». Однак, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

По-четверте, у листі-повідомленні взагалі відсутнє будь-яке посилання на проведену оцінку нерухомого майна та з яких документів виходила рада під час визначення оціночної вартості майна - однакової для всіх об`єктів нерухомого майна та користувачів земельних ділянок, незважаючи на місце розташування земельної ділянки та об`єкту нерухомого майна. Не вказано, за що саме підлягає сплаті сума 50000 грн.

По-п`яте, Робочий проект передбачає капітальний ремонт АДРЕСА_2 з урахуванням вже існуючої забудови, ні проектом, ні діючими будівельними нормами не передбачено збільшення геометричних розмірів дороги по АДРЕСА_2 , що може впливати на прилеглі території та об`єкти нерухомого майна, не передбачено додаткового вилучення земельних ділянок та знесення об`єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності.

Посилається на порушення відповідачем ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Настанови з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво.

Крім того, станом на 08.01.2020 року оцінка нерухомості, що стала підставою визначення викупної вартості майна є простроченою та не може бути врахована як належний доказ викупної вартості майна. Звіт про оцінку нерухомого майна виконаний з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна та Національного стандарту. На підставі викладеного відповідач просив відмовити Маріупольській міській раді в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року за клопотанням позивача зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3757/18-а (а.с. 103).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2019 року суддю Компанієць І.Д. замінено на суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року поновлено провадження у справі № 805/3/19 та призначено підготовче судове засідання на 16 грудня 2019 року о 12 год 30 хв. (а.с. 144).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву до 27 січня 2020 року до 11 год. (а.с. 162).

Ухвалою від 27 січня 2020 року розгляд справи відкладено до 31 січня 2020 року о 10 год. Для вирішення питання щодо примирення (а.с. 211)

Ухвалою від 31 січня 2020 року оголошено перерву у підготовчому провадженні до 03 лютого 2020 року до 11.00 год у зв`язку з неявкою представника позивача.

Ухвалою від 03 лютого 2020 року зупинено провадження у справі (в рамках підготовчого судового засідання), за клопотанням сторін, для надання сторонам час для примирення.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2020 року суддів ОСОБА_5. та Казначеєва Е.Г. замінено на суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д. з підстав перебування судді Казначеєва Е.Г. у відпустці, ОСОБА_5 звільнення у відставку.

Ухвалою від 19 серпня 2020 року поновлено провадження у справі №850/3/19. Оголошено у підготовчому провадженні перерву для надання позивачем додаткової інформації.

25 червня 2020 року позивачем надана копія рішення Маріупольської міської ради від 27.05.2020 року № 7/52-5312 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів».

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 22 вересня 2020 року о 15 год.00 хв.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач до суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 806 від 08.02.2012 є ОСОБА_1 . Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 0,0028 га, що має кадастровий номер :01:003:0079.

Відповідно до п. 7 рішенням Маріупольської міської ради 25.04.2018 року № 7/30- 2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 » доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

27.04.2018 року за вих. № 23.3-22415-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 50000 грн., який ОСОБА_1 , згідно повідомленням про вручення поштового відправлення, отримано особисто 11.05.2018 (т. 1, а.с. 39-41).

29.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 779/16 від 13.10.2016 року, було складено звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: торгівельний павільйон (Літ. А-1), загальна площа 22,4 кв.м. Базуючи на даних, наведених у звіті, Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає 482399 грн. (а.с. 14-28).

Відповідно до Рецензії на звіт про оцінку майна - торгівельного павільйону (Літ. А-1), загальною площею 22,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить гр. ОСОБА_1 , звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 1, а.с. 14).

24.10.2018 року рішенням Маріупольської міської ради № 7/36-3280 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів по АДРЕСА_4 » затверджено розмір викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_4 у розмірі 482399 грн. Дозволено Департаменту по роботі з активами міської ради здійснити викуп об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_4 у сумі 482399 грн. (т. 1, а.с. 226).

Листом від 14.12.2019 року за № 26-78148-26-1 було запропоновано відповідачу продати нежитлову будівлю (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_4 за викупною ціною 482399 грн. згідно проведеної оцінки майна (т. 2, а.с. 19).

28.01.2020 року відповідач звернулася до Маріупольської міської ради із заявою, в якій запропонувала розглянути можливість укладення мирової угоди по даній справі, відповідно до якої визначити вартість майна, що підлягає вилученню для суспільних потреб, у сумі 45000 доларів США у гривневому еквіваленті на день здійснення оплати (т. 2, а.с. 19 зв.).

27.05.2020 року рішенням Маріупольської міської ради № 7/52-5312 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів» відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні викупної ціни, запропонованої гр. ОСОБА_1 у розмірі 45000 доларів США у гривневому еквіваленті на день здійснення оплати та наданні згоди на укладання мирової угоди у справі № 850/3/19 (т.2, а.с. 10)

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було оскаржено до суду рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 ».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі № 805/3757/18-а, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших

об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності врегульовані Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17.11.2009р. №1559-VІ (далі - Закон №1559-VІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1559-VI, примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду; суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

На підставі частини 3 статті 4 цього Закону примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону №1559-VI викуп земельних ділянок для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюються як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об`єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються.

Згідно із статтею 7 Закону № 1559-VI, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб як будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв`язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації.

Статтею 5 Закону № 1559-VI передбачений порядок визначення викупної ціни, згідно якого викупна ціна включає вартість земельної ділянки (її частини), житлового будинку, інших будівель, споруд, багаторічних насаджень, що на ній розміщені, з урахуванням збитків, завданих власнику внаслідок викупу земельної ділянки, у тому числі збитків, що будуть завдані власнику у зв`язку з достроковим припиненням його зобов`язань перед третіми особами, зокрема упущена вигода, у повному обсязі. Розмір викупної ціни затверджується рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що здійснює викуп земельної ділянки, або встановлюється за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1559-VI, вартість земельної ділянки, що відчужується або передається у власність замість відчуженої, визначається на підставі її експертної грошової оцінки, проведеної відповідно до закону.

Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1559-VI звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок, що відчужуються, підлягають рецензуванню, державній експертизі землевпорядної документації у випадках та в порядку, визначених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону № 1559-VI суб`єкти оціночної діяльності для проведення такої оцінки визначаються органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування або особою, яка ініціювала відчуження об`єктів нерухомого майна, в порядку, визначеному законом, а вартість надання послуг з рецензування або проведення державної експертизи звітів з експертної грошової оцінки сплачується за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1559-VI у разі, якщо власник виступає проти відчуження свого нерухомого майна за оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності, визначеним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, він може залучити іншого суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості нерухомого майна чи проведення рецензування звіту з оцінки такого майна. У цьому разі витрати на виконання таких послуг несе власник майна.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, зобов`язаний письмово повідомити про це їх власника (власників) протягом п`яти днів з дня прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 11 Закону N 1559-VI власник (власники) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, протягом одного місяця з дня отримання інформації (письмового повідомлення) згідно із статтею 10 цього Закону письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування про надання згоди на проведення переговорів щодо умов викупу або відмову від такого викупу.

У разі якщо на час прийняття рішення про викуп земельна ділянка, інші об`єкти нерухомого майна, що на ній розміщені, передані в оренду та/або заставу чи власник земельної ділянки, що підлягає викупу, не є власником інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, до участі в переговорах залучаються власники цих об`єктів, орендарі та/або заставодержателі.

У разі надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації (письмового повідомлення) проводять переговори з власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу.

Статтею 15 Закону № 1559-VI встановлено, що у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об`єктів для суспільних потреб зазначені об`єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення: об`єктів національної безпеки і оборони; лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації; об`єктів, пов`язаних із видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення; об`єктів природно-заповідного фонду; кладовищ.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності здійснюється за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі наявного факту відмови власника об`єкта права приватної власності від укладення договору купівлі-продажу або іншого правочину щодо відчуження такого об`єкта орган, що приймав рішення про його викуп, приймає рішення про примусове відчуження об`єкта права приватної власності.

Таке рішення, одночасно, є передумовою звернення органу, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження земельної ділянки.

Як зазначалося вище, рішення ради про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 в Центральному районі міста прийнято 25.04.2018 року. 27.04.2018 року департаментом по роботі з активами відповідачу було запропоновано викупну ціну об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 50000 грн.

При цьому, звіт про оцінку нерухомого майна був складений 29.08.2018 року, де зазначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає 482399,00 грн.

Розмір викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_4 у сумі 482399 грн. затверджений рішенням Маріупольської міської ради 24.10.2018 року.

Відповідачу запропоновано продати об`єкт нерухомості за вказаною ціною лише 14.12.2019, а до суду позивач звернувся 26 лютого 2019 року, що суперечить ст. 5 Закону № 1559-VI.

Також, 28.01.2020 року відповідач зверталася до Маріупольської міської ради із заявою про можливість укладення мирової угоди, де зазначалося, що об`єкт нерухомості був переданий в оренду та було влаштовано невід`ємні поліпшення об`єкту, що не було враховано під час визначення вартості майна.

Позивачем доказів щодо проведення переговорів із залученням власника об`єкта та орендарів не надано.

При цьому, 27.05.2020 року Маріупольською міською радою прийнято рішення «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів», яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні викупної ціни, запропонованої відповідачем.

Відповідно до частин другої, третьої статті 16 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів. Вимога про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, підлягає задоволенню, у разі якщо позивач доведе, що будівництво, капітальний ремонт, реконструкція об`єктів, під розміщення яких відчужується відповідне майно, є неможливим без припинення права власності на таке майно попереднього власника.

Як зазначено вище, Закон № 1559-VI визначає суспільну необхідність як обумовлену загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключну необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому Законом порядку.

З огляду на викладене, примусове відчуження земельної ділянки інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені відбувається лише для загальнодержавних потреб чи потреб територіальної громади, що у свою чергу дає можливість власнику земельної ділянки бути захищеним від неправомірного посягання.

Наявність суспільної необхідності для примусового викупу об`єкту нерухомого майна відповідача позивач обґрунтовує необхідністю метою поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту. Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 в Центральному районі міста». В той же час, позивачем порушено процедуру примусового відчуження об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб та може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Отже, позов про примусове відчуження об`єкту нерухомості не направлений на захист інтересів позивача.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави (територіальної громади).

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, "Про міжнародні договори України" застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

У цій справі ОСОБА_1 скористалася наданим їй законом правом та звернулася до Маріупольської міської ради з пропозицією про визначення реальної вартості спірного майна, із врахуванням невід`ємних поліпшень та комерційних збитків від втрати об`єкта оренди. Проте позивач, в порушення приписів ч. 3 статті 11 № 1559-VI переговори щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу земельної ділянки та нежитлової будівлі з відповідачем не проводив, а лише направив на адресу відповідача лист та запропонував продати нежитлову будівлю за викупною ціною 482399 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що задоволення заявленого позову за фактичних обставин справи призведе до втручання в мирне володіння майном відповідача не відповідно до «умов, передбачених законом», тобто, спричинить свавільне позбавлення його права на майно.

З огляду на вищезазначене, положення абз. 2 ч. 5 ст. 3 Закону № 1559-VI, позовні вимоги Маріупольської міської ради про примусове відчуження у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_2 об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , літ. А-1, який належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 806 від 08.02.2012 за викупною ціною 482399 грн. є втручанням держави у право на мирне володіння майном без дотримання засад пропорційності, як того вимагає ст. 1 Першого протоколу Конвенції та прецедентна практика ЄСПЛ і є недопустимим.

Позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити належний їй об`єкт нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили є похідними та також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 229, 241-246, 250, 255, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції у справах про примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності є Верховний Суд, до якого може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць