Справа № 160/1230/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року Справа № 160/1230/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняТрайдук С.В.
представника відповідача Чичикало О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/1230/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування акта, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в якому просить:
Також, позивач просила у разі ухвалення судового рішення на користь позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Покровську селищну раду Покровського району Дніпропетровської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 року строк підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року було зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено розгляд справи на 01.07.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.07.2020 року.
В судове засідання з`явилась представник відповідача.
Представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов.
Позивач у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши матеріали всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
05.04.2019 року на засіданні постійної комісії селищної ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища було розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року та вирішено не вносити клопотання ОСОБА_1 на розгляд пленарного засідання селищної ради у зв`язку з його невідповідністю нормам чинного законодавства України та враховуючи те, що розгляд питань щодо розпорядження землями державної власності не належить до повноважень Покровської селищної ради, що підтверджується протоколом № 48 від 05.04.2019 року (а.с.195 т.1).
Вважаючи, що вказаною відмовою порушено її право на безоплатне отримання земельної ділянки позивач звернулась до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року по справі № 189/787/19 адміністративний позов було задоволено частково. Зобов`язано Покровську селищну раду Покровського району Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених законом, безоплатно у власність, орієнтовною площею 1,9800 га, за рахунок земель запасу - земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1876, загальною площею 18,7658, яка розташована: Дніпропетровська область, Покровський район, Покровська селищна рада та прийняти рішення відповідно до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статей 2, 116-118, 121, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням правових висновків, наданих судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.22-26 т.1).

Вказане рішення суду набрало законної сили 03.10.2019 року.

13.12.2019 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року по справі № 189/787/19 Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області було повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року та прийнято рішення № P-1224-47/VІІ, яким позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1876 у власність у зв`язку з тим, що рішенням Покровської селищної ради від 14.11.2019 року № Р-1216-46/VІІ «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Покровської селищної ради, право оренди яких буде виставлено на продаж на земельних торгах у формі аукціону» дану земельну ділянку включено до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, право оренди якої буде виставлено на продаж на земельних торгах у формі аукціону, і відповідно до ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (а.с.33 т.1).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Одночасно з цим, згідно із статтею 134 Земельного кодексу України обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах): земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення комунальної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 136 Земельного кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

При цьому, відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, в оскаржуваному рішенні відповідачем не встановлено невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що зумовлює відсутність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, як вже було зазначено судом підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, визначені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України є вичерпними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 » № Р-1224-47/VII від 13.12.2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства підлягають задоволенню.

При цьому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області щодо виставлення на земельні торги у формі аукціону земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер :02:002:1876 до розгляду відповідачем клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнання протиправним та скасування рішення сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, право оренди яких буде виставлено на продаж на земельних торгах у формі аукціону» № Р-1216-46/VII від 14.11.2019 року та Додатку № 1 до цього рішення, зобов`язання відповідача утриматися від продажу на конкурентних засадах на земельних торгах у формі земельного аукціону права оренди земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер :02:002:1876 - задоволенню не підлягають, оскільки як було зазначено судом вище Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, може бути організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділена повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених законом, безоплатно у власність, орієнтовною площею 1,9800 га, за рахунок земель запасу - земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :02:002:1876, суд також вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки під час розгляду справи судом було встановлено, що заява позивача від 27.03.2019 року була розглянута на сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та за результатами її розгляду було прийнято рішення № P-1224-47/VІІ від 13.12.2019 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1876.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:002:1876 суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення було перевірено заяву позивача разом із доданими до неї документами на їх відповідність ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування акта, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 » № Р-1224-47/VII від 13.12.2019 року, яким на підставі ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених законом, у власність в порядку безоплатної приватизації, орієнтовною площею 1,9800 га, за рахунок земель запасу - земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :02:002:1876, загальною площею 18,7658 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, Покровська селищна рада (за межами населених пунктів).

Зобов`язати Покровську селищну раду Покровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 20, смт. Покровське, Покровський район, Дніпропетровська область, 53600, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 27 березня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених законом, в порядку безоплатної приватизації у відповідності до вимог ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, безоплатно у власність, орієнтовною площею 1,9800 га, за рахунок земель запасу - земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :02:002:1876, загальною площею 18,7658 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, Покровська селищна рада (за межами населених пунктів), та прийняти рішення відповідно до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статей 2, 116-118, п. б ч. 1 ст. 121, 122 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 серпня 2020 року.

Суддя О.В. Серьогіна