Справа № 380/1036/20
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1036/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представників

від позивача - Шишка О.М.,

від відповідача - Холявка І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.01.2020 року за № та за №.

Позовні вимоги аргументовані тим, що, на думку позивача, висновки, викладені в акті перевірки № 773/336-03/ НОМЕР_1 від 24.12.2019 року в частині допущення ним порушення абз. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п. «в» п.176.1 ст.176, п.177.11 ст.177, підп.1.2, підп.1.3, підп.1.5, підп.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 року щодо подання недостовірної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, перекручення даних у цій податковій декларації, є безпідставними, а податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки його не повідомлено у будь-який спосіб, що визначений підп. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, про прощення (анулювання) боргу кредитором. Окрім того, зазначає, що укладення між ним та ПАТ «Кредобанк» договору про часткове погашення боргу від 11 жовтня 2017 року має правовий характер укладеного договору про внесення боржником відступного, а не прощення (анулювання) кредитором боржника від його обов`язків, оскільки законодавець чітко вказує на анулювання (прощення) кредитором суми боргу за його самостійним рішенням. Натомість, підставою для припинення даних кредитних відносин був обов`язок позивача внести певну суму коштів (відступного) для припинення дії договору. Тому банк не приймав самостійного рішення про анулювання (прощення) боргу. Також вказує, що при розрахунку податкового зобов`язання відповідачем не було застосовано п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити у повному обсязі.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, а аргументи наведені у позовній заяві є такими, що не спростовують зафіксовані порушення в акті перевірки. Наголошує, що позивач всупереч вимог Податкового кодексу України доходи у вигляді додаткового блага (анульованого (прощеного) боргу) за 2017 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2017 рік не сплатив, чим порушив абзац «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пп.168.1.1, пп.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». Представник відповідача проти позову заперечив, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями сторін з мотивів запровадженням карантину, пов`язаного із запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року» складено акт № 773/33.6-03/ НОМЕР_1 від 24.12.2019 року, яким встановлено наступні порушення:

- абз. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України); донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 176976, 55 грн.;

- підп.1.2, підп.1.3, підп.1.5, підп.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 року, в результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік на загальну суму 14748, 05 грн.

На підставі згаданого акту прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.01.2020 року:

- за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 176976, 55 грн. (податкове зобов`язання), за штрафними санкціями - 44244, 14 грн.;

- за №, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 14748, 05 грн. (податкове зобов`язання), за штрафними санкціями - 3687, 01 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.01.2020 року за № та за №.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Щодо податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абз.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України 167.1 ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ст.605 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року (з наступними змінами та доповненнями) зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Я вбачається з матеріалів справи, на день укладення договору про часткове прощення боргу у позивача були невиконані грошові зобов`язання з погашення на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості, зокрема: зі сплати (повернення ) непогашеного кредиту в сумі 86 981, 73 доларів США; зі сплати несплачених процентів за користування кредитом в сумі 16196, 30 доларів США; зі сплати пені в розмірі та на інших умовах, передбачених кредитним договором від 20.03.2008 року № 7924/Р; з відшкодування на користь ПАТ «Кредобанк» понесених останнім судових витрат в сумі 11441, 00грн.

11.10.2017 року між ВАТ «Кредобанк» та позивачем укладено договір про часткове прощення боргу, в якому сторони домовились, що у випадку повного погашення в день укладення цього договору позичальником заборгованості перед банком за кредитним договором від 20.03.2008 року (з наступними змінами) в сумі 50000, 00 доларів США та відшкодування судових витрат у сумі 11441, 00 грн., банк здійснює прощення частини боргу та звільняє позичальника від обов`язку сплатити залишок заборгованості, що включає: непогашений кредит в сумі 36981, 73 доларів США, несплачені проценти за користування кредитом в сумі 16196, 3 доларів США, пеня в повному розмірі, передбачена умовами кредитного договору № 7924/Р від 20.03.2008 року.

Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору про часткове прощення боргу від 11.10.2017 року, що підтверджується квитанцією № 60328968, від 11.10.2017 року та квитанцією № 60351460 від 11.10.2017 року, які наявні в матеріалах справи.

Своїм листом ПАТ «Кредобанк» № 07-27239/18 від 02.07.2018 року повідомив орган податкової служби, що протягом 2017 року ним прощено основну суму боргу позичальнику ОСОБА_1 в сумі 983203, 04 грн, що підтверджується сторонами.

Окрім того, суд зазначає, що позивач повідомлений з умовами анулювання (прощення) боргу за кредитним договором від 20.03.2008 року № 7924/Р, що вимагає вищезгадана норма (підп. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України), оскільки ним було підписано договір про часткове прощення боргу від 11.10.2017 року.

Тому доводи позивача про необізнаність з приводу здійснення таких дій (прощення боргу, обов`язку сплати податків), про безумовність одностороннього правочину з анулювання боргу та про передання боржником кредиторові відступного, судом до уваги не беруться.

З приводу твердження позивача, що при розрахунку податкового зобов`язання відповідачем не було застосовано п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, то судом таке не береться до уваги, в матеріалах справи відсутні докази зміни валюти зобов`язання у згаданих кредитних відносинах.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 8044182/2017.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, при поданні податкової декларації за 2017 рік, позивач вищезгаданий дохід за 2017 рік не декларував, чим порушив вимоги податкового законодавства. Тому податковим органом йому правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 176976, 55грн.

Щодо військового збору.

Підпунктом 1.2 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підп.1.3 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно з підп.1.5 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до підп.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно з підп.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку;

Тому, суд приходить до висновку, що оскільки позивач не задекларував отриманий дохід, який повинен був задекларувати, як зазначалось вище, йому правомірно нараховано військовий збір за 2017 рік у сумі 14748, 05 грн.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 23.01.2020 року за № та за № критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 23 вересня 2020 року.

Суддя В.Я.Мартинюк