Справа № 240/6431/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/6431/20

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

17 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Матати О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року (місце ухвалення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Мешковець ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат, у якому просив:

- визнати протиправним рішення Романівського районного військового комісаріату про відмову привести у відповідність запис у графі «По батькові» у військовому квитку серії НОМЕР_1 , який виданий 20.11.1981 Дзержинським районним військовим комісаріатом Житомирської області на ім`я ОСОБА_1 на ОСОБА_3 відповідно до його паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий 04.06.1997 року Брусилівським РВ УМВС України в Житомирській області;

- зобов`язати Романівський районний військовий комісаріат внести зміни до військового квитка серії НОМЕР_1 , який виданий 20.11.1981 Дзержинським районним військовим комісаріатом Житомирської області на ім`я ОСОБА_1 змінивши запис у графі «По батькові» на ОСОБА_3 відповідно до його паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий 04.06.1997 Брусилівським РВ УМВС України в Житомирській області.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позивачу відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги зазначивши, що Романівський військовий комісаріат, на його думку, не може бути відповідачем у справі, так як ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку у даному військовому комісаріаті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, з огляду на таке.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач зазначив, що 20.11.1981 Дзержинським районним військовим комісаріатом Житомирської області йому був виданий військовий квиток, в якому невірно вказано по батькові позивача, а саме: ОСОБА_4 замість ОСОБА_3 , що підтверджується його паспортом громадянина України. Внаслідок допущеної у військовому квитку помилки, період проходження військової служби в збройних силах СРСР пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, зазначивши, що позов про встановлення факту належності військового квитка позивачу підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до військового комісаріату, як суб`єкта владних повноважень, та просив суд визнати протиправним рішення останнього щодо відмови у внесенні виправлень у військовий квиток. Відтак, в даному випадку не йде мова про встановлення судом факту належності військового квитка позивачу.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Брусилівського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту належності йому військового квитка серії НОМЕР_1 .

Однак, ухвалою від 09 вересня у справі № 275/1021/19 у відкритті окремого провадження позивачу було відмовлено на підставі положень ч.3 ст. 315 ЦПК, відповідно до яких справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Також встановлено, що ухвалою від 06 листопада 2019 року у справі №275/1232/19 Брусилівський районний суд Житомирської області у відкритті окремого провадження позивачу відмовив, на підставі того, що судами не встановлюється тотожність особи.

Відтак, позивач з метою захисту своїх прав звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до військового комісаріату про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, що цілком відповідає принципам та завданням адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, не надав належної оцінки обставинам справи та письмовим доказам, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи пояснення представника відповідача в судовому засіданні, колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність заміни неналежної сторони у справі, а саме - відповідача, у відповідності до вимог ч.3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Романівського районного військового комісаріату, третя особа - Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі 22 вересня 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.