Справа № 520/12640/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 вересня 2020 р. справа № 520/12640/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокурора Харківської області, Генерального прокурора України, ГУ Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, Другого апеляційного адміністративного суду про: 1) визнання неналежним нагляду прокуратури Харківської області за дотриманням антикорупційного законодавства; 2) визнання неналежним нагляду Генеральною прокуратурою України за дотриманням антикорупційного законодавства; 3) визнання неналежним контролю ГУ НП в Харківській області за дотриманням антикорупційного законодавства; 4) визнання неналежним контролю ГУ НП в Харківській області за дотриманням антикорупційного законодавства; 5) визнання неналежним контролю Другого апеляційного адміністративного суду за дотриманням антикорупційного законодавства; 6) визнання неналежним контролю Міністерства внутрішніх справ України за дотриманням антикорупційного законодавства; 7) стягнення з прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, ГУ НП в Харківській області, Другого апеляційного адміністративного суду, Міністерства внутрішніх справ України шкоди у розмірі 14.401.898,00грн. внаслідок неналежного нагляду за дотриманням антикорупційного законодавства у ситуаціях за участю заявника,-

встановив:

Вирішуючи питання наявності правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Згідно з ч.3 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За визначенням п.2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється як на випадки, у яких взагалі відсутній юридичний спір як такий, так і на випадки, прямо окреслені у ч. 2 ст.19 КАС України.

Сформульована заявником основна вимога позову про визнання неналежним нагляду органів прокуратури, контролю МВС України, органів поліції та суду явно та очевидно не утворює жодного складу будья-якого юридичного спору, у тому числі і у сфері публічної адміністрації.

До того ж суддя зважає, що підставами заявленої основної вимоги згідно з текстом позову є наступні аргументи:

- прокурором Харківської області не перевірені та не виявлені факти отримання незаконної винагороди посадовими особами (та їх близькими родичами) міліції, прокуратури та суду, які приймали такі рішення, або проводили такі заходи, а також отримання винагороди особами, які використовували спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації стосовно позивача та знайомих позивача, близьких; не виявлені дійсні мотиви використання таких засобів стосовно позивача, знайомих, близьких, спричинення ними шкоди, а Міністерством внутрішніх справ України не прийняті належні заходи з попередження та виявлення таких фактів;

- дії щодо позивача вчиняються з метою незаконного спостереження, створення фіктивних даних щодо наявності психічного розладу та виключення зі складу осіб, які могли бути допитані у відповідних справах, у справах про незаконне отримання ОСОБА_2 і іншими прав на житло, а також спрощення можливого отримання права на квартиру, в якій проживає позивач з родиною;

- керівництво Другого апеляційного адміністративного суду всупереч вимогам ст.5 та 11 Закону України "Про запобігання корупції" не прийняло належних заходів для виявлення корупційних діянь та спеціальної перевірки суддів ОСОБА_3 , його помічника ОСОБА_4 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (призначений на посаду судді Харківського апеляційного суду в 2018р.) , при призначенні на посади в 2010-2011рр., а прокуратура Харківської області не прийняла стосовно них належних заходів прокурорського нагляду за дотриманням антикорупційного законодавства; діями та бездіяльністю відповідачів порушено охороняємий законом інтерес позивача в зв`язку з наявністю підстав вважати, що придбанням та відчуженням відповідних квартир створювались умови для корупційного впливу на суддів та правоохоронців з метою незаконного спостереження за позивачем, встановлення психіатричного діагнозу та перешкоджання захисту прав та інтересів позивача, в тому числі отримання компенсації моральної шкоди за рішення та бездіяльність працівників міліції, прокуратури, суду;

- згідно з ст.10 Закону України Про боротьбу з корупцією від 05.10.1995р. керівники міністерств і відомств, державних підприємств, установ та організацій чи їх структурних підрозділів у разі виявлення чи отримання інформації про вчинення підлеглим корупційного діяння або порушення спеціальних обмежень, встановлених статтею 5 цього Закону, в межах своєї компетенції зобов`язані вжити заходів до припинення таких діянь. За викладених обставин відповідачі порушили цю норму, і не вживали таких заходів при тому, що витрати суддів апеляційного суду Харківської області, апеляційного суду Київської області, м.Києва, начальників відділів ГУ МВС України в Харківській області, колишнього начальника департаменту оперативної служби МВС України Пукача О.П., прокурорів Харківської та Київської областей, які приймали рішення про негласне зняття інформації з телефонів позивача та комп`ютерів, телефонів та комп`ютерів знайомих позивача, рідних, не відповідав рівню задекларованого доходу.

Усі перелічені вище доводи явно та очевидно поза будь-яким розумним сумнівом стосуються виключно правоохоронної діяльності органів досудового розслідування та прокуратури, а також процесуальної діяльності суду, тому не можуть бути розглянуті та вирішені у порядку адміністративного судочинства, адже не стосуються виконання функцій публічної адміністрації.

Стосовно вимог пов`язаних із суддею Чалим С.І., помічником судді Чалого І.С. на прізвище Бездітко Ю.В., суддею Колтуновой А.І., суддею Бездітко В.М. слід зазначити, що заявник не є учасником будь-яких публічно-управлінських відносин за участю перелічених осіб, а тому не має у цих відносинах жодних прав та інтересів, що виключає виникнення реального спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновків про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі.

Оскільки, суддя прийшов до висновків про відмову у відкритті провадження по справі, заява позивача про забезпечення адміністративного позову не підлягає розгляду.

Частиною 5 ст.170 КАС України передбачено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 170, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз`яснити, що сформульовані вимоги не містять складу юридичного спору і не підлягаю розгляду у порядку будь-якого судочинства.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).

Суддя О.В. Старосєльцева