Справа № 140/10739/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/10739/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент, відповідач) про визнання протиправними дій, які виразилися у прийнятті рішення від 04 лютого 2020 року № 3, яким зобов`язано позивача повернути кошти субсидії на оплату ЖКП, викладене в листі № 11.6-11/165 від 18 лютого 2020 року «Про повернення надміру виплачених коштів» та яким позивачу припинено надання житлової субсидії із лютого 2020 року та скасування рішення від 04 лютого 2020 року № 3, яким зобов`язано позивача повернути кошти субсидії на оплату ЖКП, викладене в листі № 11.6-11/165 від 18 лютого 2020 року «Про повернення надміру виплачених коштів» в сумі 25 123, 96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в лютому 2020 року позивачем отримано повідомлення від відповідача про переплату коштів субсидії на оплату ЖКП за жовтень 2018 січень 2020 років в розмірі 25 123, 96 грн. Переплата коштів виникла у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 всупереч пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 810 зі змінами, не повідомлено про реєстрацію транспортного засобу причепу, з дати випуску якого минуло менше п`яти років. Відтак позивачу припинено житлову субсидію із лютого 2020 року.

Позивач вважає, що вказане рішення є протиправним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що 20 жовтня 2019 року постановою Кабінету Міністрів України № 878 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 і від 27 липня 1998 року № 1156» внесено зміни, а саме: абзацу 1 підпункту 2 пункту 14 після слів «крім мопеда» доповнено словами «і причепа».

Так, з часу набрання чинності вказаної постанови Кабінету Міністрів України передбачено можливість призначення житлової субсидії особам, які мають у власності транспортний засіб причіп, що в свою чергу виключає можливість застосування до вказаних осіб заходів відповідальності у вигляді припинення надання призначеної житлової субсидії та повернення суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії.

Ухвалою судді від 27 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21 серпня 2020 року представник відповідача подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому позов не визнає, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

В результаті верифікації по домогосподарству позивача було виявлено невідповідності та встановлено, що в поданих деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, ОСОБА_1 не задекларувала відомості про наявність транспортного засобу причіп НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Вказує, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Представник відповідача вважає, що дії посадових осіб департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо винесення рішення про припинення житлової субсидії та встановлення розміру надміру сплачених коштів повністю відповідають вищенаведеним нормам Положення в редакції, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім того, зазначає, що посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2019 року № 878 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 і від 27 липня 1998 року № 1156 від 20 жовтня 2019 року», якою передбачено можливість призначення житлової субсидії особам, які мають у власності причіп, чим виключає можливість заходів відповідальності, не може бути застосована. Зміни до вказаного Положення не стосуються пом`якшення відповідальності, оскільки надання неповної інформації (подання недостовірних відомостей) на момент звернення впливало на право та порядок надання житлової субсидії позивачу.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі заяви про призначення житлової субсидії від 01 жовтня 2018 року, доданої до неї декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії ОСОБА_1 та особам зареєстрованим (фактично проживаючим) у житловому приміщенні/будинку, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , було надано субсидію на період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року.

В подальшому на підставі заяви позивача від 08 травня 2019 року, декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії також надано субсидію на загальних підставах на період з травня 2019 року по вересень 2019 року. А також шляхом автоматичного перерахунку з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, що підтверджується копіями перерахунків сум призначених субсидій.

Однак за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, 22 січня 2020 року складено акт № 17, яким виявлено, що будь хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда) причіп НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

18 лютого 2020 року відповідач листом № 11.6-11/165 повідомив позивача про те, що ним встановлено факт не декларування транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років та запропоновано повернути надміру виплачені кошти за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року в розмірі 25 123, 96 грн.

Позивач, вважаючи, що вказаним вище листом-відповіддю відповідач порушив її права, звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III).

Статтею 5 Закону № 2017-III визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону № 2017-III державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Умови призначення та порядок надання житлових субсидій визначено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21.10.1995 № 848 (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 848).

Пунктом 2 Положення № 848 зазначено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлова субсидія на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива призначається у разі, коли домогосподарство не отримує комунальну послугу з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використовує природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення.

Зазначені розрахунки здійснюються на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства та акта обстеження стану зовнішньо- і внутрішньобудинкових електромереж щодо їх відповідності вимогам нормативно-правових актів, що проведені організаціями, які здійснюють обслуговування таких мереж.

Призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) (пункт 3 Положення № 848).

Підпунктом 2 пункту 6 Положення № 848 (в редакції чинній на момент призначення житлової субсидії позивачу), житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда).

При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля.

Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу.

Відповідно до пункту 13 Положення № 848, для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

- заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

- декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

У ході розгляду справи судом встановлено, що з жовтня 2018 року ОСОБА_1 призначена субсидія.

Як встановлено судом, розділ IV поданої позивачем декларації відомостей, щодо наявності зареєстрованого транспортного засобу - причеп, 2017 року випуску, не містить, що станом на час подання декларації суперечить положенням підпункту 2 пункту 6 Положення № 848 в редакції чинній на момент подання відомостей.

У зв`язку з не відображенням у декларації зареєстрованого транспортного засобу до позивача було застосовано заходи відповідальності передбачені пунктом 119 Положення № 848 (в редакції, яка діяла до внесення змін у жовтні 2019 року), зокрема, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Крім того, до позивача застосовано заходи відповідальності передбачені пунктом 125 Положення № 848 (в редакції чинній на момент призначення житлової субсидії ОСОБА_1 ), зокрема, у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.

Відтак позивача зобов`язано повернути грошові кошти в сумі 25 123, 96 грн, а також припинено призначення житлової субсидії.

20 жовтня 2019 року постановою Кабміну України № 878 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 і від 27 липня 1998 року № 1156» (набрала чинності 22 жовтня 2019 року) внесено зміни до Постанови № 848, а саме: абзац 1 підпункту 2 пункту 14 після слів «крім мопеда» доповнено словами «і причепа».

Таким чином, з 22 жовтня 2019 року підпункт 2 пункту 14 Положення № 848 викладено в такий редакції, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда і причепа).

Отже, з часу набрання чинності постановою КМУ № 878 від 20 жовтня 2019 року передбачено можливість призначення житлової субсидії особам, які мають у власності транспортний засіб - причеп, що в свою чергу, виключає можливість застосування до вказаних осіб заходів відповідальності у вигляді припинення надання призначеної житлової субсидії та повернення суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вказав Конституційний Суд України в резолютивній частині рішення від 09 лютого 1999 року № 1-7/99, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

У даному випадку внесені зміни не тільки пом`якшують, а й повністю скасовують відповідальність ОСОБА_1 у вигляді припинення надання призначеної житлової субсидії та повернення суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії.

Відтак з часу набрання чинності постановою КМУ № 878 від 20 жовтня 2019 року, редакція Постанови № 848 виключено можливість застосування до особи заходів відповідальності у зв`язку з не відображенням у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, відомостей про транспортний засіб - причеп, що не було враховано відповідачем при прийнятті рішення про припинення надання призначеної житлової субсидії та повернення суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем протиправно припинено надання житлової субсидії ОСОБА_1 з жовтня 2018 року.

Також суд зазначає, пунктом 121 Положення № 848 передбачено, що надання житлової субсидії у випадках, зазначених у пунктах 119 і 120 цього Положення, припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому їх виявлено.

У той же час, позивачу було припинено надання субсидії на підставі пункту 119 Положення № 848 з жовтня 2018 року, незважаючи на те, що факт наявності причепу було виявлено відповідачем в січні 2020 року.

Таким чином, діюча на момент прийняття рішення про припинення житлової субсидії редакція Положення № 848 взагалі не передбачала можливості припинення надання житлової субсидії за минулі періоди, а отже, оскаржуване рішення відповідача було прийняте за відсутності правових підстав для його прийняття, не у спосіб, встановлений законодавством та із неналежним використанням відповідачем своїх повноважень.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що будь-яких доказів, які б свідчили про свідоме неповідомлення позивачем інформації про наявні в його власності транспортні засоби не надано і судом не встановлено. Натомість, у даному спорі, відповідач фактично переклав свою відповідальність за неналежне виконання своїх повноважень при призначенні субсидії на позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив і не довів правомірності вчинених дій та прийнятих ним рішень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840, 80 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 14 липня 2020 року № 0.0.4.1.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21.10.1995 № 848, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо прийняття рішення від 04 лютого 2020 року № 3 про повернення надміру виплачених коштів та припинення надання житлової субсидії із лютого 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 04 лютого 2020 року № 3 про повернення надміру виплачених коштів в розмірі 25 123, 96 грн.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, 4а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер