Справа № 160/8213/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року Справа № 160/8213/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
17.07.2020 року Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.09.2020 року, просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року позовну заяву Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання вимог ухвали суду, 23.07.2020 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі № 160/8213/20 та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.
25.08.2020 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладена в листі від 12.06.2020 року № 8-4-0.3-4047/2-20 «Про надання відповіді» є такою, що прийнята на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України. Крім того, зазначено, що передача земельних ділянок з державної у комунальну власність є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією відповідача.
27.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну викладеній у позовній заяві правову позицію та зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
12.06.2020 року листом № 8-4-0.3-4047/2-20 «Про надання відповіді» відповідач відмовив Троїцькій сільській раді у наданні дозволу на проведення інвентаризації з підстав відсутності у суміжного землекористувача ДП «Павлоградський лісгосп» правовстановлюючих документів на земельну ділянку та у зв`язку з тим, що межі м. Павлоград не встановлені.
Не погоджуючись із вказаною відмовою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Відповідно до пп. 31, 38 50 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; здійснює землеустрій, у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель.
Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Статтею 35 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV від 22.05.2003 року (далі - Закон № 858-IV) встановлено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
За змістом п. 8 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 476 підставою для проведення інвентаризації земель є рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.
Підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є:
для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою;
в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої розташований масив.
Проведення державної інвентаризації земель забезпечує Держгеокадастр або його територіальний орган шляхом прийняття наказу про проведення державної інвентаризації земель.
Аналізуючи викладені приписи законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що інветаризація земельної ділянки не змінює, не встановлює і не відновлює права на неї, а спрямована на упорядкування відомостей про земельну ділянку, її розмір, конфігурацію, інші властивості та особливості в документах, реєстрах та на місцевості.
Більш того, чинним законодавством України не передбачено конкретних підстав для відмови у наданні дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки, а також перелік конкретних обставин, які перешкоджають інвентаризації.
Разом з тим, відповідачем у спірній відмові не обґрунтовано, яким чином означені факти перешкоджають наданню дозволу на інвентаризацію земельних ділянок відповідно до закону, оскільки сама по собі інвентаризація земельних ділянок спрямована на упорядкування відомостей про земельну ділянку, її розмір, конфігурацію, інші властивості.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.
Тобто рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.
У цьому випадку позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не із зверненням, а із відповідною заявою (клопотанням) про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель, за наслідками розгляду якої відповідач повинен прийняти відповідне управлінське рішення у формі наказу, однак, як свідчать матеріали справи, лише направив позивачу відповідь у формі листа.
Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.06.2020 року № 8-4-0.3-4047/2-20 не є належною відмовою у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 т. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовної заяви, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в сумі 1051 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський