Справа № 753/24303/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві, в результаті яких до розрахунку пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1 на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, не включені «інші виплати», що зазначені у довідці Державної фіскальної служби України від 18.07.2016 року №1020 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а саме: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення, а також суми виплат, пов`язані з індексацією заробітної плати, на які нараховувалися і сплачувалися внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця у розмірі 60% середньомісячної заробітної плати відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії), із врахуванням зазначених у довідці Державної фіскальної служби України від 18.07.2016 року №1020 виплачених їй сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувалися і сплачувалися внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, включивши такі суми виплат до місячного розрахунку заробітної плати для призначення пенсії, починаючи з 25.07.2016 року включно, та провести виплату нарахованих сум (за виключенням проведених раніше виплат);

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити з 25.07.2016 року індексацію пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, та виплачувати пенсію з урахуванням відповідних виплат.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.12.2018 року адміністративний позов передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2020 року позов задоволено повністю - визнано протиправними дії ГУ ПФ в м. Києві щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та зобов`язано ГУ ПФ в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця у розмірі 60% середньомісячної заробітної плати, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 25.07.2016 року, згідно з поданою довідкою про заробітну плату від 18.07.2016 року №1020, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати), та на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація входили до заробітної плати державного службовця, з них сплачувалися страхові внески, а відтак останні мали бути враховані при призначенні пенсії. Крім того, суд наголосив, що оскільки із заявою про включення відповідних виплат для розрахунку пенсії Позивач звертався у квітні та червні 2018 року, то підстави стверджувати про пропуск строку звернення до суду відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, норми ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», на які визначали підстави проведення перерахунку пенсії, втратили чинність з 01.05.2016 року, по-друге, у поданій для перерахунку пенсії довідці відсутні розшифрування сум «інші виплати», що унеможливлювало їх врахування, по-третє, допомога на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань , як й індексація не входили до складу заробітної плати державних службовців, по-четверте, судом не враховано, що про порушення своїх прав Позивач дізнався або повинен був дізнатися з моменту призначення пенсії у 2016 році.

Після усунення визначених в ухвалі від 21.05.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, на час виконання постанови суду про призначення пенсії Відповідачем не було обчислено її розмір виходячи з усіх складових, про що Позивача було повідомлено листом від 04.07.2018 року, що також свідчить про дотримання строку звернення до суду, по-друге, норма ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» до спірних правовідносин не застосовувалася, оскільки у даному випадку має місце перерахунок пенсії у зв`язку з невірним її призначенням, а не перерахунок через зміни розмірів посадових окладів або складових заробітної плати, по-третє, надана для призначення пенсії довідка містила розшифровку складових «інші виплати», які згідно численної судової практики включаються до складу розміру заробітної плати, з якого обчислюється пенсія.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року у справі №753/21907/16-а призначено з 25.07.2016 року пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням стажу державної служби на підставі довідок від 18.07.2016 року № 1020 та від 18.07.2016 року № 1021 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданих Державною фіскальною службою України, з урахуванням стажу державної служби 26 років 4 місяці 17 днів (а.с. 15-22).

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ в м. Києві із заявою, в якій просила надати схему нарахування пенсії державної службовця на підставі довідок від 18.07.2016 року № 1020 та від 18.07.2016 року № 1021 (а.с. 25-26).

У червні 2018 року ОСОБА_1 направила на адресу ГУ ПФ в м. Києві заяву, в якій просила надати відповідь на заяву від 12.06.2018 року (а.с. 28-29).

Листом від 04.07.2018 року №32664/02/Н-2921 ГУ ПФ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про складові заробітної плати, які враховані для призначення пенсії, а також зазначило, до не них не увійшли «інші виплати», зазначені у довідці від 18.07.2016 року №1020 (а.с. 30-32).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також ряду підзаконних актів, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація входили до заробітної плати державного службовця, з них сплачувалися страхові внески, а відтак останні мали бути враховані при призначенні пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на момент призначення ОСОБА_1 пенсії, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч. 6 ст. 33 Закону).

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Щодо необхідності включення сум індексації до заробітної плати при обчисленні пенсії, необхідно зазначити таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, встановлено, що суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суми виплат, пов`язані з індексацією заробітної плати віднесені Законом України «Про оплату праці» до структури заробітної плати, то відповідні виплати повинні враховуватися територіальним управлінням Пенсійного фонду України при визначенні заробітної плати для розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога та індексація, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», повинні враховуватися Відповідачем при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-314а14 та від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, а також у подальшому підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.12.2018 року у справі № 425/1998/16-а, від 03.07.2018 року у справі № 464/3737/17, від 23.11.2018 року у справі № 638/981/17, від 28.11.2018 року у справі №404/623/17, від 24.03.2020 року у справі № 184/1028/17.

Крім того, необхідно зауважити, що постановою Правління Пенсійного фонду України «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670 від 04.09.2013 року № 15-1 затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати державних службовців, яка містить графу «Інші виплати».

Твердження Відповідача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії державного службовця через втрату чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» судовою колегією оцінюється критично, оскільки предметом спірних правовідносин є визначення складових пенсії державного службовця при її призначенні на підставі законодавства, що діяло на той момент, а не перерахунок останньої у зв`язку із збільшенням розміру заробітної плати.

Крім іншого, Окружний адміністративний суд міста Києва правильно наголосив на тому, що оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналася після виплати пенсії на підставі рішення суду 09.02.2018 року (а.с. 106) та із змісту листа ГУ ПФ в м. Києві від 04.07.2018 року (а.с. 30), то відсутні підстави стверджувати про необхідність застосування до спірних правовідносин правових наслідків пропуску строку звернення до суду, оскільки він у даному випадку не порушений, адже із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 11.12.2018 року, тобто у межах шестимісячного строку з моменту отримання листа ГУ ПФ в м. Києві про складові призначеної пенсії.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено та підписано « 23» вересня 2020 року.