Справа № 240/8772/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Житомир

справа № 240/8772/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення для доопрацювання документів, які передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з питань призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та здійснення виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 31.08.2015 йому встановлено третю групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн. У подальшому, у зв"язку із погіршенням стану здоров"я, з 09.10.2019 позивачу встановлено другу групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому вважає, що з 09.10.2019 набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Проте, листом від 07.05.2020 №528ж/29 управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повідомило позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги та повернуто їх без прийняття рішення, оскільки медичні документи оформлені з порушенням законодавства, тому матеріали повернуто на доопрацювання. Окрім того вказано, що у надісланих матеріалах не дотримано вимог п.4 Порядку №850.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

27 липня 2020 року за вхідним №26622/20 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що під час розгляду Міністерством внутрішніх справ України матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було виявлено ряд недоліків в оформленні медичних документів.

Зокрема, у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією форма №157-1/0, затверджена наказом Міністерства охорони здоров"я від 30.07.2012 №577, не зазначено місце знаходження медико-соціальної експертної комісії та профіль медико-соціальної експертної комісії, що оглядала застраховану особу. Окрім того, проставлення відбитку кутової печатки медико-соціальної експертної комісії на бланках первинної облікової документації ф.№158/0 та 157-1/0 вказаним наказом не передбачено.

Також у надісланих матеріалах не дотримано вимог п.4 Порядку №850.

Враховуючи вказані недоліки та невідповідності у матеріалах щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , висновок та додані до нього матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги були повернуті до управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області на доопрацювання.

Вказує на те що після доопрацювання від ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області на адресу Міністерства внутрішніх справ України такі документи не надходили.

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч. 1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 17.08.2020 по 11.09.2020.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та відповідно до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 04.03.2015 №240 о/с був звільнений з органів внутрішніх справ (а.с.14-15).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №392/74 від 17 серпня 2015 року військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області за розпорядженням УКЗ управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 03.08.2015 здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та зазначено, що захворювання, так, пов"язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.16-17).

Відповідачем не заперечується, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією позивачу з 31.08.2015 встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №206800 від 16.09.2015 позивачу при первинному огляді встановлена третя група інвалідності з 31.08.2015, яка настала внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.21).

У зв"язку із встановленням позивачу третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн, що сторонами не заперечується.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №545446 від 21.10.2019 Житомирською міською медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 09.10.2019, причиною інвалідності зазначено: захворювання, пов"язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.9, 45).

Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку із встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка була скерована в подальшому до Міністерства внутрішніх справ України, що сторонами не оспорюється.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області листом від 07.05.2020 №528ж/29 повідомило позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850).

Зазначено, що під час опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров"я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України вказано на недоліки у медичних документах.

А саме, медичні довідки оформлені з порушенням законодавства України, зокрема:

1) довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках заповнено з порушенням Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/0 «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», що затверджена наказом Міністерства охорони здоров"я від 30.07.2012 №577, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за №1514/21826, - не зазначено: належність закладу охорони здоров"я; найменування та місцезнаходження закладу охорони здоров"я, де заповнюється форма; місце знаходження МСЕК; профіль МСЕК, що оглядала застраховану особу;

2) у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією форми 157-1/0, затвердженій вказаним наказом не зазначено місце знаходження МСЕК та профіль МСЕК, що оглядала застраховану особу.

Окрім того, проставляння відбитку кутової печатки МСЕК на бланках первинної облікової документації ф.158/0 та 157-1/0 зазначених наказом не передбачено.

Також у надісланих матеріалах не дотримано п.4 Порядку №850.

Вказане унеможливлює прийняти рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком, саме тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються на доопрацювання (а.с.10-11).

Позивач, вважаючи, що має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2, 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній чинної на час встановлення третьої групи інвалідності 31.08.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у зв"язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу.

Суд зазначає, що згідно з п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію». Відповідно до п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії

Згідно з пунктами 7-9 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Положеннями Порядку № 850 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Суд зазначає, що заява позивача, з доданими документами, відповідачем повернена без прийняття рішення з підстав, визначених п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 (а.с.10-11).

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, однак підстави з якої виходив відповідач вказана норма не містить.

Суд зазначає, що рішення щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до положень Порядку №850 Міністерством внутрішніх справ України не приймалось, а документи повернено до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області без прийняття рішення із вказівкою на доопрацювання.

Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Таким чином, враховуючи те, що заява про виплату позивачу одноразової грошової допомоги Міністерством внутрішніх справ України не розглянута та відповідного рішення не прийнято, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття у встановлений законодавством строк та порядку рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про зобов"язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв"язку із встановленням другої групи інвалідності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що виходячи з положень вказаних вище норм права, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

При цьому, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача, оскільки у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Ради Міністрів Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зазначає, що «ефективний засіб правого захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Суд зауважує, що у зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги не вирішено, оскільки документи повернуті на доопрацювання, рішення, передбачене Порядком №850, суб`єкт владних повноважень не приймав, тому визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято Міністерством внутрішніх справ України, є передчасним.

Окрім того, суд наголошує, що дослідженню у цій справі підлягає саме законність прийнятого суб"єктом владних повноважень рішення, тобто чи прийнято таке у межах та у спосіб визначених законодавством повноважень, а не підстави за яких документи були надіслані на доопрацювання.

Застосовуючи механізм захисту права та його ефективного відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст.9, ч. 2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті у встановлений законодавством строк та порядку рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв"язку із встановленням йому другої групи інвалідності, та прийняти рішення відповідно до Порядку №850, з урахуванням висновків суду.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено наявність протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положеньст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул.Академіка Богомольця, 10, Київ, 016010, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття, у встановлений законодавством строк та у порядку, рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв"язку із встановленням йому другої групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв"язку із встановленням йому з 09.10.2019 другої групи інвалідності, та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 24 вересня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко