Справа № 380/170/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/170/20 пров. № А/857/5155/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Ланкевичем А. З. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.01.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання (приховування) інформації про відкриття та хід виконавчого провадження, такими, що здійснені з порушенням вимог чинного законодавства України та не відповідають вимогам чинного законодавства; зобов`язати відповідача надати суду та через суд йому інформацію та всі необхідні (підтверджуючі) матеріали щодо ходу виконавчого процесу за виконавчим листом Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року №825/462/17.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 08.05.2019 він звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», а 13.06.2019 та 24.10.2019 - з повторними запитами, однак відповіді у встановлений законодавством строк на подані запити не отримав, чим порушено його право на доступ до публічної інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області щодо ненадання відповідей на запити ОСОБА_1 від 08.05.2019, від 13.06.2019 року та від 24.10.2019 року. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області надати відповіді на запити ОСОБА_1 від 08.05.2019, від 13.06.2019 року та від 24.10.2019 року у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Суми) подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідь на запити позивача від 14.05.2019, від 13.06.2019 та від 24.10.2019 відповідачем була надана 16.05.2019, 02.07.2019, та 01.11.2019 відповідно. Зазначає, що у зв`язку з недостатнім фінансовим забезпеченням відповіді на подані позивачем запити були направлені позивачу простою кореспонденцією.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.05.2019 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому інформацію щодо прийняття до виконання та руху справи щодо виконання виконавчого листа в справі № 825/462/17.

Вказаний запит надійшов на адресу відповідача 13.05.2019, однак відповіді на такий позивач не отримав.

13.06.2019 та 24.10.2019 позивач звертався до відповідача з повторними запитами, які були отримані ним 19.06.2019 та 25.10.2019 відповідно, однак, відповідей на ці запити позивач також не отримав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо обов`язку належним чином надати відповіді за запитами на інформацію, чим допущено протиправну бездіяльність.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Зазначена норма кореспондується із статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з статтею 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з частинами першою, другою статті 19 даного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з частиною першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.

Як підтверджується матеріалами справи, 08.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області з запитом про надання публічної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», а 13.06.2019 та 24.10.2019 з повторними запитами, в яких просив надати йому інформацію щодо прийняття до виконання та руху справи щодо виконання виконавчого документа в справі № 825/462/17.

Вказані запити були отримані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Як слідує з доводів апеляційної скарги, листами щодо надання інформації вих. № 4413 від 16.05.2019, вих.8591 від 02.07.2019 та вих.№ 13748 від 01.11.2019 ОСОБА_1 були підготовлені відповіді на подані ним запити, однак, у зв`язку з недостатнім фінансовим забезпеченням такі були направлені позивачу простою кореспонденцією.

Апеляційний суд зазначає, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді на запит, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

При цьому, будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит про публічну інформацію.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ненадавши позивачу запитувану інформацію у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк, відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, відтак, порушене право ОСОБА_1 на своєчасне отримання інформації підлягає захисту шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача надати відповіді на вищевказані запити.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 380/170/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 23.09.2020