Справа № 380/912/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/912/20 пров. № А/857/5996/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ільницького М.М.,

представників відповідача Руміш В.Я., Козій Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

суддя в 1-й інстанції Братичак У.В.,

час ухвалення рішення 30.03.2020 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 09.04.2020 року,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Сокальської районної державної адміністрації Львівської області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування п.3 розпорядження керівника апарату Сокальської районної державної адміністрації Львівської області № 192/03-07 від 18.12.2019 року про звільнення позивач з посади начальника архівного відділу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області у зв`язку із скороченням чисельності та штату районної державної адміністрації, 31.12.2019 року; поновлення позивача на посаді начальника архівного відділу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області з 01.01.2020 року; стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано п.3 розпорядження керівника апарату Сокальської районної державної адміністрації № 192/03-07 від 18.12.2019 року про звільнення позивача з посади начальника архівного відділу районної державної адміністрації у зв`язку із скороченням чисельності та штату районної державної адміністрації, 31.12.2019 року. Поновлено позивача на посаді начальника архівного відділу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області з 01.01.2020 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2020 року по 30.03.2020 року в сумі 79 490 грн. 93 коп. Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 27 365 грн 73 коп виконується негайно.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вважає, що оскаржуване рішення в частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до суми середньої зарплати не враховується сума вихідної допомоги при припиненні трудового договору, проте така не була виключена судом. Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивача складає 13683,69 грн., а не 27365,91 грн. як встановлено судом. Просять оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення за час вимушеного прогулу та прийняти нове рішення.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили частково, зазначивши, що оскільки позивача поновлено на посаді з квітня 2020 року, то стягненню підлягає середній заробіток з 01.01.2020 року по 30.04.2020 року, а не по 30.03.2020 року, як вказав суд першої інстанції.

Представники відповідача апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній. Просять скасувати оскаржуване рішення в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідачем рішення оскаржується лише в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В іншій частині відповідач погоджується з винесеним рішенням, а тому підстав для його перегляду нема.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, вона вказує, що її фактично поновлено на роботі з 30.04.2020 року, а тому стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2020 року по 30.04.2020 року, а не по 30.03.2020 року.

Проте, позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено, а тому викладені у відзиві на апеляційну скаргу вимоги судом не розглядаються та задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції встановлено факт незаконного звільнення позивача, а тому, відповідно до чинного законодавства, йому має бути виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок).

Так, відповідно до пп. з п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Абз. 3 п. 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках

її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які

виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Визначаючи розмір середньої заробітної плати суд першої інстанції керувався довідкою про доходи № 1 від 23.01.2020 року, наданою позивачем, відповідно до якої розмір середньомісячної заробітної плати за листопад-грудень 2019 року становив 27365,91 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції розрахував, що середньоденний заробіток позивача становив 1 303,13 грн (10 962,22 грн + 50 174,70 - 6405,10) /42). З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 01.01.2020 року по 30.03.2020 року, розмір грошового забезпечення, що підлягає виплаті позивачу становить 79 490,93 грн (1303,13*61 день).

Проте, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що у вказану довідку про доходи було включено вихідну допомогу, виплачену позивачу, у сумі 27364,44 грн. та надано суду нову довідку про доходи № 4 від 30.04.2020 року, в якій вказана сума відображена.

Відповідно до п. 4 Порядку, вихідна допомога не враховується при обчисленні середньої заробітної плати, а тому доводи відповідача щодо необхідності виключення вказаної суми є слушними.

З наданої довідки № 4 вбачається, що середньомісячна заробітна плата за листопад-грудень 2019 року становить 13683,69 грн. Таким чином, середньоденний заробіток позивача становить 651,60 грн.

Враховуючи кількість днів вимушеного прогулу 61 день, середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача становить 39747,60 грн.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що згідна з апеляційною скаргою в частині скасування стягнення коштів за час вимушеного прогулу, а саме щодо його розміру. Проте, зауважує, що відповідачем не було надано суду першої інстанції іншої довідки, що і спричинило неправильний розрахунок спірної суми стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі 380/912/20 змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Сокальської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Шептицького, 26, м. Сокаль, Львівська область, 80000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2020 року по 30.03.2020 року в сумі 39747 (тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок сім) гривень 60 (шістдесят) копійок».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 23 вересня 2020 року