Справа № 640/21439/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "Платинум Банк" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення надміру сплачених ПАТ "Платинум Банк" сум авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 4 645 022, 00 грн. (чотири мільйони шістсот сорок п`ять тисяч двадцять дві грн. 00 коп.); зобов`язання відповідача підготувати висновок про повернення ПАТ "Платинум Банк" надміру сплачених авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 4 645 022, 00 грн. з відповідного бюджету шляхом перерахування на міжнародний номер банківського рахунку IBAN НОМЕР_1 (найменування та код обслуговуючого банку -Національний банк України (код банку 300001) та подати його до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Платинум Банк" подано до Центрального офісу з обслуговування великих платників податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2012 рік (звітна), у якій ряд. 34 «Загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний (податковий) період рік» становила 18 194 189, 00 грн., а розрахована з неї сума авансового внеску, що підлягає сплаті щомісяця протягом березня-грудня 2013 року та січня-лютого 2014 року (ряд. 35 такої Декларації») - 1 516 182, 00 грн., та податкову декларацію з податку на прибуток банку за 2013 рік (звітна), у якій ряд. 34 «Загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний (податковий) період рік» становила 19 351 915, 00 грн., а розрахована з неї сума авансового внеску, що підлягає сплаті щомісяця протягом березня-грудня 2014 року та січня-лютого 2015 року (ряд. 35 такої Декларації») - 1 612 660, 00 грн.

Позивачем сплачені авансові внески з податку на прибуток за: січень - березень 2014 року на загальну суму 4 645 022, 00 грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам ПАТ "Платинум Банк" за 28.03.2014 року, 28.02.2014 року, 29.01.2014 року та копіями платіжних доручень № 258589416 від 28.03.2014 року, № 242067538 від 29.01.2014 року, № 249864723 від 28.02.2014 року.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 р. №743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку». З 24 лютого 2017 року по 23 лютого 2019 року було включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича.

З 12.10.2018 року на підставі рішення № 2743 від 08 жовтня 2018 року «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк", було призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошову Світлану Василівну.

04 лютого 2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 248 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" та делегування повноважень ліквідатора», згідно якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" на один рік з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни строком на один рік з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року включно.

25 липня 2019 року ПАТ "Платинум Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Гришової С.В. звернулось до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби із заявою про повернення коштів, які були зайво перераховані у вигляді авансових платежів по податку на прибуток підприємств.

В поданій заяві позивач вимагав повернути кошти в сумі 4645022,00 грн., що були перераховані як авансові внески з податку на прибуток підприємств у січні - березні 2014 року на накопичувальний рахунок ПАТ "Платинум Банк" для задоволення вимог вкладників банку, відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом від 09.08.2019 року №39174/10/28-10-43-01-11 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби проінформовано позивача про відсутність підстав для перерахування надміру сплачених грошових коштів, оскільки в інтегрованих картках ПАТ "Платинум Банк" обліковується податкових борг.

Позивач вважає відмову відповідача у поверненні надміру сплачених сум з податку на прибуток незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відмова контролюючого органу в поверненні Банку коштів відповідає вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого правові підстави для зобов`язання ДФС вчинити певні дії відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно пп. 14.1.18. п. 14.1. ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника;

Відповідно пп. 14.1.115. п. 14.1. ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Так, пунктом 43.1 зазначеної правової норми передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За правилами пункта 43.2 статті 43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3 статті 43 ПК України).

Отже, підставою для перерахування помилково чи надмірно сплачених грошових зобов`язань на час звернення з відповідною заявою до контролюючого органу є відсутність податкового боргу у такого платника податків.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково чи надмірно сплачених сум грошових зобов`язань проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №826/12323/16.

В даному випадку існування податкового боргу не заперечується позивачем.

Враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для здійснення повернення сум грошових зобов`язань відсутні.

Щодо твердження позивача про те, що норми ПК України не регулюють питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то колегія суддів зазначає, що вказане стосується виключно питань погашення податкових зобов`язань та стягнення податкового боргу, у той час, коли спірні відносини стосуються повернення надміру та/або помилково сплачених грошових коштів.

Тобто, умови повернення надміру та/або помилково сплачених грошових коштів регулюються ст. 43 ПК України, і ст. 1 ПК України щодо непоширення норм ПК України на питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» жодним чином не стосується спірних відносин.

Додатково позивач зазначає, що норми ПК України не поширюються на спірні відносини, проте в адміністративному позові посилається на ст. 43 ПК України, зокрема зазначаючи, що умовою для повернення надміру та/або помилково сплачених грошових коштів є подання платником податків до контролюючого органу правильно оформленої заяви.

Натомість стаття 43 ПК України визначає, що обов`язковою умовою повернення надміру та/або помилково сплачених грошових коштів є відсутність податкового боргу.

За таких обставин, проаналізувавши вказані вище норми в контексті спірних правовідносин, суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів дійшов обґрунтованого висновку, що відмова контролюючого органу в поверненні Банку коштів є правомірною, внаслідок чого правові підстави для зобов`язання вчинити певні дії відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких