Справа № 200/7553/19-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 200/7553/19-а

адміністративне провадження № К/9901/3483/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року (судді Казначеєв Е. Г., Гайдар А. В., Ястребова Л. В.),

Суть спору та встановлені фактичні обставини справи

1. У червні 2019 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - ХНУВС) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на суму 46843,60 грн, пов`язаних з її утриманням у навчальному закладі з 18.08.2014 по 23.06.2018.

2. Позивач пояснив, що підставою звернення до суду стало дострокове розірвання підписаного контракту з ОСОБА_1 , що обумовило її обов`язок відшкодувати витрати навчального закладу на її утримання/навчання.

3. У справі встановлено, що наказом ХНУВС від 11.08.2014 № 174 о/с ОСОБА_1 зараховано курсантом денної форми навчання.

4. 01.09.2014 ХНУВС в особі ректора ОСОБА_2 , Головне управління МВС України в Донецькій області в особі начальника генерал-майора міліції Аброськіна В.В. та громадянка України рядова міліції ОСОБА_3 уклали договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.

5. 01.09.2017 ХНУВС в особі ректора ОСОБА_4 (Виконавець), Головне управління Національної поліції України у Донецькій області в особі начальника полковника поліції ОСОБА_5 (Замовник) та рядова міліції ОСОБА_1 (Особа) підписали контракт № 1349 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, у розділі 3 якого визначено обов`язки Особи: виконувати у повному обсязі освітньо-професійну програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку Виконавця, службової та навчальної дисципліни, вимог законодавства, зокрема, нормативно-правових актів з питань здобуття вищої освіти та проходження служби в Національній поліції України; у разі заподіяння шкоди майну Виконавця нести матеріальну відповідальність згідно із законодавством України; після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».

6. Частиною 3 розділу 4 передбачено, що дострокове припинення дії чи розірвання цього Контракту з боку будь-якої зі Сторін здійснюється відповідно до законодавства України.

7. Наказом ХНУВС від 31.08.2015 № 357 переведено курсантів факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства на наступний навчальний курс з 01.09.2015, серед них - рядову міліції ОСОБА_1 , загальна сума витрат на утримання якої становить 16816,06 грн.

8. Наказом ХНУВС від 18.08.2016 № 548 переведено курсантів факультету № 1 на наступний навчальний курс з 01.09.2016, вважаючи, що загальна сума витрат на утримання кожного за 2015/2016 навчальний рік становить, зокрема щодо ОСОБА_1 , 9136,85 грн.

9. Наказом ХНУВС від 11.08.2017 № 401 переведено курсантів факультету № 1 на наступний навчальний курс з 12.08.2017, вважаючи, що загальна сума витрат на утримання кожного за 2016/2017 навчальний рік становить: щодо ОСОБА_1 - 7697,13 грн.

10. Наказом ХНУВС від 23.06.2018 № 245 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів 4-го курсу факультету № 1 за спеціальністю «Правознавство» ХНУВС у зв`язку із закінченням навчання та направлено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області; сума витрат, пов`язаних з її утриманням, становить 46843,60 грн.

11. За наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018 № 307 о/с, відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) лейтенанта поліції ОСОБА_1 - слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Бахмутського відділу поліції з 01 серпня 2018 року.

12. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 17.06.2018, кошти, які витратила держава на її навчання, відшкодовувати вона не зобов`язувалась у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та непрацюючими батьками.

13. Відповідно до інших пояснень ОСОБА_1 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 01.08.2018, їй роз`яснено положення Контракту № 1349, а саме порядок відшкодування. Зазначено, що всі спірні питання вирішуватимуться відповідно до законодавства України та у судовому порядку. Також роз`яснено, що сума витрати на навчання, пов`язані з утриманням становить 46843,60 грн. Також, про добровільне оповіщення ХНУВС про звільнення зі служби у Національній поліції України та виплати кошів пов`язаних з витратами на утримання та наслідки у разі невиконання умов контракту у вигляді примусового стягнення.

14. Згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 18.06.2018 № 4/95д, за період з 18.08.2014 по 23.06.2018 витрати склали 46843,60 грн.

15. 08.05.2019 позивач отримав листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.04.2019 № 288/12/01-2019 дсв, яким головному проректорові ХНУВС підполковнику ОСОБА_6 направлено копії матеріалів з особових справ колишніх працівників Головного управління Національної поліції в Донецькій області - випускників Харківського національного університету внутрішніх справ, звільнених зі служби в поліції до відпрацювання трьох років після закінчення вищого навчального закладу. Додатки містять копії матеріалів ОСОБА_1 .

16. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодувала коштів на її утримання на період навчання, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій

17. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 30 вересня 2019 року позов задовольнив.

17.1. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ХНУВС витрати, пов`язані з її утриманням, а саме грошові кошти в сумі 46843,60 грн.

18. За наслідками апеляційного перегляду зазначеного рішення Перший апеляційний адміністративний суд 17 грудня 2019 року ухвалив постанову (вступну та резолютивну частини якої проголосив у судовому засіданні), якою рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року скасував, позов ХНУВС до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з її утриманням, в сумі 46843,60 грн - залишив без розгляду.

19. Повний текст зазначеного рішення у цій справі (постанову від 17 грудня 2019 року) суд апеляційної інстанції помилково оформив як «ухвалу», яка і є предметом касаційного перегляду в цій справі.

20. Залишаючи без розгляду позовну заяву (з мотивів пропуску строку звернення до суду) суд апеляційної інстанції, з посиланням на норми статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, а також на положення статті 18 Закону України «Про міліцію» (який був чинний на час спірних правовідносин) та пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261, пунктів 1, 3, 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 зазначив, що строк для звернення з цим позовом до суду, позаяк йдеться про публічну службу, становить один місяць.

21. Апеляційний суд зауважив також, що за загальним правилом строк для звернення до суду, з огляду на умови згаданого вище контракту, справді треба обчислювати з моменту звільнення відповідача зі служби, оскільки саме з цього часу навчальний заклад повинен знати про порушення особою договірних умов та набуття права на звернення до суду з відповідним позовом.

22. За пунктом 2 Розділу ІІ Контракту № 1349, Замовник (Головне управління Національної поліції в Донецькій області) зобов`язувалося, зокрема, у місячний строк поінформувати Виконавця (ХНУВС) про звільнення Особи ( ОСОБА_1 ) зі служби в Національній поліції України протягом трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи (копію рапорту про звільнення (висновок атестації), завірену копію наказу про призначення (переміщення по службі), завірену копію наказу про звільнення), необхідні для примусового стягнення з Особи ( ОСОБА_1 ) витрат, пов`язаних з її утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

23. У цьому зв`язку суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачку звільнили за власним бажання з 01.08.2018 згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018 № 307 о/с. Перед тим ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області письмові пояснення від 17.06.2018 та від 01.08.2018, в яких повідомила, що відмовляється добровільно повертати кошти, витрачені на утримання та зазначила, що всі спірні питання вирішуватимуться відповідно до законодавства України та в судовому порядку.

24. Отож, підсумував апеляційний суд, відповідач при звільненні відмовилася у добровільному порядку відшкодовувати витрати на навчання та пов`язані з її утриманням на загальну суму 46843,60 грн. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначив, що право на звернення до суду із позовом про стягнення вказаних витрат у позивача виникло після звільнення відповідачки відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018 та відмови від добровільного відшкодування таких витрат, тобто з 01.08.2018.

25. З цим позовом ХНУВС звернувся 07.06.2019, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, і заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин його пропуску не подавав.

Касаційне оскарження

26. У касаційній скарзі ХНУВС просить скасувати ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 та залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2019.

27. Позивач зазначив, що про звільнення ОСОБА_1 (за власним бажанням з 01.08.2018) дізнався з листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.04.2019 № 288/12/01-2019 дск, який він (ХНУВС) отримав 08.05.2019, після чого звернувся з цим позовом до суду.

28. ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити оскаржене судове рішення без змін. З-поміж іншого зазначила, що причини, через які позивач пропустив місячний строк звернення з цим позовом є неповажними. Якщо позов заявлено несвоєчасно з вини Головного управління Національної поліції в Донецькій області, то позивач, на її думку, мав би пред`явити претензії до нього.

Оцінка Верховного Суду

29. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

30. Згідно з частинами першою, другою статті 341 КАС (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Предметом спору в цій справі є стягнення коштів, які витрачено на навчання ОСОБА_1 у ХНУВС у зв`язку з тим, що вона звільнилася за власним бажанням зі служби в органах Національної поліції менш, аніж через три роки відколи закінчила навчання (що є порушенням умов контракту).

33. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, окрім згаданих вище положень законодавства, спирався також на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19, від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.

34. У тих справах основною обставиною, яку заявники вказували як причину несвоєчасного звернення до адміністративного суду, було те, що Велика Палата Верховного Суду постановою від 12.12.2018 у справі № 804/285/16 відступила від своїх же раніше висловлених висновків у цій категорії спорів (відповідно до яких такі справи мають розглядатися за правилами цивільного судочинства), вказавши, що вони підсудні адміністративним судам. З появою такого судового рішення навчальні заклади почали звертатися з адміністративними позовами, обґрунтовуючи поважність пропуску місячного строку тим, коли довідалися про існування згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду.

35. Зокрема у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19 (на яку покликається апеляційний суд) суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що про існування постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 позивач дізнався 19 січня 2019 року з постанови Луганського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року, натомість з позовом до суду звернувся 15 березня 2019 року. Водночас, за текстом тієї постанови, підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суду надано не було.

36. Отож, як можна виснувати з наведеного, в контексті спірних правовідносин касаційний суд, обираючи орієнтир для відліку строку звернення до адміністративного суду (у тій справі) відштовхувався від того, коли позивачу стало відомо про зміну правозастосовної практики Великої Палати Верховного Суду, яка опосередковано спричинила те, що позов подано поза межами місячного строку (якщо брати до уваги дату, коли заявнику стало відомо про обставини, які давали підстави звертатися до суду про стягнення коштів).

37. Аналогічний підхід висловив суд касаційної інстанції у постанові від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, до якої апеляційний суд теж апелює у своєму судовому рішенні.

38. Однак, в цій справі доводи позивача стосовно строку звернення з цим позовом до суду основуються не на тому, що Велика Палата Верховного Суду змінила свою думку щодо підсудності цієї категорії спорів як обставини, яка в підсумку об`єктивно унеможливила своєчасне подання позовної заяви протягом місяця відколи навчальному закладу стало відомо (чи мало бути відомо) про наявність підстав для відшкодування коштів, витрачених на навчання та/або утримання курсанта. Опосередковано позивач згадує про постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, але основний акцент в обґрунтуванні своєї позиції стосовно строку звернення до суду він зробив на тому, що Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило йому про звільнення відповідачки з органів поліції (з 01.08.2018) тільки в травні 2019 року (листом від 17.04.2019).

39. Зауважимо, що на дату, коли позивачу, згідно з його поясненнями, стало відомо про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, уже була постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, за якою вирішення таких спорів віднесено до юрисдикції адміністративних судів. З урахуванням висловленого в цій поставної правозастосовного висновку, з цим позовом ХНУВС звернувся в порядку адміністративного судочинства у червні 2019 року в межах місячного строку, який він обчислював від дати, з якої, як він переконує, йому стало відомо про звільнення відповідачки з органів поліції.

40. Суд апеляційної інстанції, залишаючи позов без розгляду, констатував, що відлік місячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду потрібно починати з 01.08.2018 (дата звільнення відповідачки відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018).

41. У цьому зв`язку колегія суддів звертає увагу, що в період, про який йде мова в оскарженому судовому рішенні апеляційного суду (місяць від дати звільнення відповідачки) актуальним був правовий висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що такі спори мають вирішуватися за правилами цивільного судочинства (постанова від 14.03.2018 у справі № 461/5577/15-ц; від висновків у якій (а також від аналогічних висновків, викладених в постанові від 31.10.2018 у справі № 820/5761/15) Велика Палата Верховного Суду згодом відступила (постановою від 12.12.2018 у справі № 804/285/16). Строки звернення до суду за правилами цивільного судочинства відрізняються від тих, які встановлює Кодекс адміністративного судочинства України для спорів, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, тож позивач, з огляду на існуючу на той час правозастосовну практику, мав об`єктивні підстави не орієнтуватися на останні.

42. Водночас, колегія суддів не може оминути й того, що про звільнення відповідачки Головне управління Національної поліції в Донецькій області поінформувало позивача аж через дев`ять місяців від дати її звільнення, тоді як умови контракту передбачають для цього місячний строк. Власне після цього офіційного повідомлення ХНУВС звернувся з до суду з адміністративним позовом. У контексті цього спору звертаємо увагу на те, що контракт підписали три сторони, які мають взаємні права та обов`язки. Зокрема, Головне управління Національної поліції в Донецькій області (як Замовник) зобов`язалося у місячний строк повідомити про звільнення Особи зі служби в органах Національної поліції протягом трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи.

43. Якщо розглядати питання про наявність підстав для залишення цього позову без розгляду (у зв`язку з пропуском строку звернення до суду) у площині того, коли навчальному закладу мало бути відомо про обставини, які слугують приводом для стягнення коштів за навчання/утримання курсанта, який не виконав умов контракту, то для правильного вирішення цього питання потрібно з`ясувати також і те, чи володів або чи міг володіти ХНУВС інформацією про звільнення ОСОБА_1 з органів поліції до того, як про це його поінформувало Головне управління Національної поліції в Донецькій області.

44. У цьому зв`язку може виникнути потреба з`ясувати причини, через які Головне управління Національної поліції в Донецькій області (Замовник за контрактом від 01.09.2017 № 1349) своєчасно (раніше) не надало позивачу інформації про те, що ОСОБА_1 звільнена з органів поліції за власним бажанням з 01.08.2018. Якщо виходити з того, що ХНУВС міг дізнатися про невиконання умов контракту (як-от у цій справі) лише з офіційного повідомлення Замовника (тут - Головне управління Національної поліції в Донецькій області), то вирішувати питання про наявність підстав для залишення позову без розгляду (з мотивів пропуску строку звернення) треба у сукупності з усіма цими обставинами, тобто зважати не тільки коли позивачу апріорі мало бути відомо про наявність підстав для звернення з цим позовом до суду, але й з урахуванням дій інших суб`єктів, від яких залежить (може залежати) рішення навчального закладу звернутися до суду з позовом щодо стягнення коштів за утримання.

45. У цій справі суд апеляційної інстанції залишив поза увагою наведені обставини, які, на думку колегії суддів, мали значення для правильного вирішення питання про те, чи є підстави для залишення цього позову без розгляду, тож висновки, яких дійшов цей суд, є поспішними.

46. Беручи до уваги положення статті 353 КАС колегія суддів вважає, що ухвала Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до цього суду.

Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити частково.

2. Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до Першого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова