Справа № 280/1243/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 вересня 2020 року о/об 10 год. 45 хв.Справа № 280/1243/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть (71600, Запорізька область, Василівський район., м. Василівка, вул. Ліхачова, буд. 2, )

до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, корп. А, )

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації,

за участі представників:

від позивача - Денисенко Т.М.

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» (надалі позивач) до Одеської митниці Держмитслужби (відповідач), в якому позивач просить суд

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500130/2020/000012/2 від 19 січня 2020 року.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2020/00020 від 19 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 11 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 21 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження продовжено на 30 днів, а наступне підготовче засідання призначено на 09 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року підготовче засідання відкладено на 10 серпня 2020 року.

10 серпня 2020 року ухвалою суду справу до судового розгляду по суті на 08 вересня 2020 року після закриття підготовчого провадження та у розгляді справи.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 08 вересня 2020 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що жодного зауваження щодо проведеного ТОВ «ТК «Спецзапчасть» розрахунку митної вартості оскаржуване рішення від 19 січня 2020 року не містить. Також, митним органом у вказаному рішенні не зазначено, які саме документи не були надані декларантом, які саме числові складові мали бути підтверджені такими документами, а також - яких відомостей, що підтверджують числову складову заявленої декларантом митної вартості, не вистачає у наданих ТОВ «ТК «Спецзапчасть» документах. Відповідно, рішення відповідача від 19 січня 2020 року не містить підстав неможливості застосування у цьому випадку основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору. Відомості щодо надходження інформації від митних органів інших країн у оскаржуваному рішенні від 19 січня 2020 року також відсутня. Вказує, що підстави для відмови у митному оформленні за митною декларацією №UA500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року, що передбачені частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, в цьому випадку - відсутні. Відповідно винесені відповідачем 19 січня 2020 року рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №22056 від 13 травня 2020 року), відповідно до якого зазначено, що для підтвердження митної вартості товарів позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) № UA500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року митним брокером ПП «ЛАМАН ШИЛІНГ», діючого в інтересах ТОВ «Торгова компанія «Спецзапчасть» подані: зовнішньоекономічний договір від 10 вересня 2019 року № 198ЕТ091001, специфікація від 10 вересня 2019 року №1, специфікація від 27 листопада 2019 №2, додаткова угода від 27 листопада 2019 року №1, додаткова угода від 27 грудня 2019 року №2, проформа інвойс від 10 вересня 2019 року № 198ЕТ091001, інвойс від 27 листопада 2019 року №198ЕТ112701, платіжне доручення від 18 вересня 2019 року №150, платіжне доручення від 11 грудня 2019 року №205, прайс лист від 09 січня 2020 року до 31 грудня 2019 року, висновок Запорізької ТПП від 14 січня 2020 року №ОИ-5726, довідка про транспортні витрати від 14 січня 2020 року №326572, копія митної декларації країни відправлення №00423981 та інші товарно-супровідні документи. Вказує, що під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UA500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також вказує на те, що Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA 500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Представник відповідача в судове засідання 08 вересня 2020 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подано.

Розглянувши доводи позовної заяви, відзиву відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

10 вересня 2019 року між компанією-нерезидентом SHIJIAZHUANG EUREN TRADING CO., LTD, Китай (Продавець) та ТОВ «ТК «Спецзапчасть» (Покупець) було укладено контракт № 19SET091001.

Згідно пункту 1.1 контракту № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року постачальник зобов`язується виготовити та поставити покупцю запасні частини до інженерних машин, вказані у специфікації/ях, що додані до контракту та є його невід`ємними частинами, а покупець - прийняти та оплатити цей товар.

Згідно специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року до вказаного контракту, продавець зобов`язався передати, а покупець - прийняти партію товару загальною вартістю 21 942,52 дол. США.

Пунктом 4 вказаної специфікації встановлено умови оплати товару у три етапи:

- 6 582 дол. США від загальної вартості Специфікації протягом десяти календарних днів після отримання рахунку на оплату;

- 15 360,52 дол. США - від загальної вартості Специфікації не пізніше семи днів після отримання покупцем копії коносамента на відвантажену партію товару.

На виконання умов вказаної специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року, продавцем 10 вересня 2019 року сформовано проформу інвойс на загальну суму 21 942,52 дол. США.

Так, ТОВ «ТК «Спецзапчасть» у митній декларації № UA500130/2020/201408 від 15 січня 2019 року заявлено митну вартість товару у розмірі 12 413,56 дол. США.

На підтвердження вказаної вартості товару, ТОВ «ТК «Спецзапчасть» були надані наступні документи:

Пакувальний лист № 195ЕТ112701 від 27 листопада 2019 року;

Проформу-інвойс № 19БЕТ091001 від 10 вересня 2019 року;

Комерційний інвойс № 19БЕТ112701 від 27 листопада 2019 року;

Коносамент № ТХG59673А від 29 листопада 2019 року;

Наряд ТОВ «Ламанш Шилінг» №33 від 10 січня 2020 року;

Сертифікат № 19С1300С0146/00006 від 16 грудня 2019 року;

Платіжні доручення № 150 від 18 вересня 2019 року на суму 6 582 дол. США, № 205 від 11 грудня 2019 року на суму 8 603,13 дол. США;

Довідку про транспортні витрати № 326572 від 14 січня 2020 року;

Прайс-лист від 01 вересня 2019 року;

Висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-5726 від 14 січня 2020 року;

Контракт № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року;

Додаткову угоду № 1 до контракту № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року;

Специфікації № 1, №2 до контракту № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 15979 від 11 червня 2019 року;

Лист про технічні відомості про товари № 2812/8 від 28 грудня 2019 року;

Роздруківки зображень товарів;

Експорту митну декларацію № 00423981.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, ТОВ «ТК «Спецзапчасть» 18 січня 2020 року отримано повідомлення митного органу, у якому останній зазначив про виявлення у поданих декларантом документом розбіжностей, а саме:

відповідно до підпункту в) пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10 вересня 2019 року №19БЕТ091001 та додаткової угоди від 27 листопада 2019 року №1, витрати на пакування, завантаження, монтажні для транспортування, транспортні витрати, витрати на отримання сертифіката походження товару, витрати на отримання дозвільної документації, включено у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо даних складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наказі МФУ від 24 травня 2012 року № 599 наведено перелік документів можуть підтверджувати дану складову митної вартості. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано;

відповідно до комерційного інвойсу від 27 листопада 2019 року № 19SЕТ112701 товар поставляється в порт Одеса (Чорноморськ). Проте, згідно довідки про транспортні витрати від 14 січня 2020 року № 32672 вартість перевезення розраховано за маршрутом Хіпдапд (Китай) - Южний (Україна);

у наданій копії експортної декларації країни відправлення № 00423981 від 25 листопада 2019 року присутній транспортний документ №596146138А який відрізняється від наданого до митного оформлення коносаменту №ТХG59673А, відрізняються коди товарної номенклатури, по деяким товарам на рівні 4 знаків;

експортна декларація країни відправлення датується 25 листопада 2019 року, а комерційний інвойс визначаючий вартість товару та інші умови поставки товару датується 27 листопада 2019 року;

згідно наданих платіжних документів від 18 вересня 2019 року №150 та від 11 грудня 2019 року №205, було проведено передоплату за товар на суму 15185,13 дол.США, що на 2771,57 дол.США більш ніж заявлена митна вартість товарів.

Листом за № 1801/1 ТОВ «ТК «Спецзапчасть» були надані письмові пояснення щодо встановлених митним органом розбіжностей.

До письмових пояснень декларантом додано листи постачальника - SHIJIAZHUANG EUREN TRADING CO., LTD від 06 грудня 2019 року, роздруківки банківських платіжних документів SWIFT від 19 вересня 2019 року, 12 грудня 2019 року, рахунок-фактуру №LS-4257828 від 14 січня 2020 року, виписки по рахунку ТОВ «ТК «Спецзапчасть» за 19 вересня 2019 року, 11 грудня 2019 року, виписку з бухгалтерської документації № 1501/1 від 15 січня 2020 року, у якій повторно надано пояснення щодо розбіжностей у сумі вартості товару згідно проформи інвойсу та фактично сплаченою сумою згідно платіжних доручень № 150 від 18 вересня 2019 року, № 205 від 11 грудня 2019 року, заяви про купівлю іноземної валюти № 151 від 18 вересня 2019 року, № 201 від 11 грудня 2019 року, № 202 від 11 грудня 2019 року, а також оборотно-сальдові відомості по рахунку 3712.

За наслідками митного оформлення Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про відмову в оформленні митної декларації ТОВ «ТК «Спецзапчасть» № UA500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2020/00020, після чого митним органом прийнято рішення № UA500130/2020/00012/2 від 19 січня 2020 року про коригування митної вартості.

Не погоджуючись з такими рішеннями позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно частини першої статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК.

У свою чергу, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом, та з урахуванням тих особливостей, що обумовлені контрактом, щодо умов поставки, навантаження, і інше.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, декларантом не надано до митниці витребуваних документів, для підтвердження митної вартості.

Розглядаючи справу по суті, судом встановлено, що 18 вересня 2019 ркоу ТОВ «ТК «Спецзапчасть» частково сплачено на адресу постачальника - SHIJIAZHUANG EUREN TRADING CO., LTD вартість товару у сумі 6 582 дол. США, що підтверджено платіжним дорученням № 150 від 18 вересня 2019 року та відповідає умовам пункту 4 специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року.

Разом із цим, під час загрузки контейнера TXG59673A виникли питання габаритного завантаження, через що на адресу ТОВ «ТК «Спецзапчасть» виставлено комерційний інвойс від 27 листопада 2019 року на загальну суму 12 413,56 дол. США.

Зокрема, згідно вказаного інвойсу, продавцем до вартості товару не було включено позиції:

- 3 (Вал нижній) відповідно до специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року,

- 4 (Вал нижній з шестернею) відповідно до специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року,

- 28 (Гідроциліндр підйому) відповідно до специфікації № 1 від 10 вересня 2019 року.

Таким чином, 11 грудня 2019 року ТОВ «ТК «Спецзапчасть» на адресу постачальника SHIJIAZHUANG EUREN TRADING CO., LTD, сплачено вартості товару що підтверджується платіжним дорученням № 205 у сумі 8 603,13 дол. США.

Товар, визначений специфікацією № 1 від 10 вересня 2019 року упаковано, що підтверджено пакувальним листом № 19SET112701 від 27 листопада 2019 року, та транспортовано до порту Одесса морським транспортом із залученням перевізника - ТОВ «Ламанш Шилінг» згідно договору № 15979 від 11 червня 2019 року, що підтверджує коносамент №TXG59673A від 29 листопада 2019 року.

Суд критично ставиться до посилань відповідача про відсутність інформації щодо даних складових митної вартості товару, внаслідок витрат на пакування, завантаження, монтажні для транспортування, транспортні витрати, витрати на отримання сертифіката походження товару, витрати на отримання дозвільної документації, оскільки вартість товарів включає в себе всі витрати пов`язані з постачанням товару на борт судна: витрати на упаковку, завантаження, монтажні для транспортування, транспортні витрати по доставці товарів в порт, витрати на отримання сертифіката походження Товару, митні витрати понесені при митному оформленні товарів, а також усі мита, податки та інші обов`язкові платежі, які сплачуються постачальником при експорті товару так як згідно умов контракту № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року з специфікацією № 1 від 10 вересня 2019 року, додатковою угодою № 1 від 27 листопада 2019 року визначено умови поставки FOB Xingang (Tianjin) (Incoterms 2010), відповідно до правил Incoterms 2010 FOB.

Також суд критично ставиться й до посилання відповідача на наказ МФУ від 24 травня 2012 року № 599, оскільки він не містить вичерпного переліку документів які підтверджують транспортування, та не може мати більшу юридичну силу, аніж Митний кодекс України, а надані позивачем документи до суду у повній мірі підтверджують числове значення на витрати щодо транспортування товару.

Так, позивач в обґрунтування своїх рішень посилається на те, що відповідно до комерційного інвойсу від 27 листопада 2019 року № 19SЕТ112701 товар поставляється в порт Одеса (Чорноморськ). Проте, згідно довідки про транспортні витрати від 14 січня 2020 року № 32672 вартість перевезення розраховано за маршрутом Хіпдапд (Китай) - Южний (Україна).

Судом не може братися до уваги така інформація, як доказ розбіжностей, оскільки SHIJIAZHUANG EUREN TRADING CO., LTD звернувся до ТОВ «ТК «Спецзапчасть» із листом від 06 грудня 2019 року у якому виправив порт призначення. Таким чином, зазначене є помилкою постачальника.

Судом встановлено, що відповідно до умов контракту 19SET091001 від 10 вересня 2019 року з специфікацією № 1 від 10 вересня 2019 року, додатковою угодою № 1 від 27 листопада 2019 року здійснено оплату в сумі 15185,13 доларів США: згідно платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 150 від 18 вересня 2019 року у сумі 6582,00 дол. США, що відповідає сумі передплати за весь обсяг замовленої продукції визначеної умовами контракту № 19SET091001 від 10 вересня 2019 року з специфікацією № 1 від 10 вересня 2019 року, додатковою угодою № 1 від 27 листопада 2019 року;

Відповідно до платіжного доручення № 205 від 11 грудня 2019 року у сумі 8603,13 дол. США, здійснено доплату за відвантажену партію товарів згідно комерційного інвойсу № 19SET112701 від 27 листопада 2019 року.

Так, згідно комерційного інвойсу № 19SET112701 від 27 листопада 2019 року вартість відвантаженої партії товару складає 12 413,56 дол. США, з яких передплата згідно платіжного доручення № 150 від 18 вересня 2019 року становить 3 810,43 дол. США, а згідно платіжного доручення № 205 від 11 грудня 2019 року становить 8603,13 дол. США.

Залишок передплати згідно платіжного доручення № 150 від 18 вересня 2019 року в сумі 2 771,57 дол. США являється передплатою за не відвантажений в першій партії обсяг продукції, а саме Гідроциліндр підйому, 50-26570СП в кількості 40 штук.

Судом розглядаючи справу встановлено, що відомості про номер контракту, номер контейнеру, номер судна, умови поставки, вагу брутто та нетто, кількісні та вартісні показники товарів повністю відповідають наданим до митного оформлення документам, тому зауваження відповідача щодо складової митної вартості не приймається судом.

Таким чином, суд не погоджується з твердження Одеської митниці Держмитслужби про розбіжності числового значення митної вартості товару який поданий на митне оформлення відповідно до митної декларації № 500130/2020/201408 від 15 січня 2020 року.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вказаною нормою закону чітко визначено підстави, за настання яких декларант зобов`язаний надати додаткові документи, а саме:

- наявність ознак підробки у наданих декларантом документах;

- відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- відсутність всіх відомостей, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Встановивши недоліки, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог частини 3 статті 53 МК витребував у позивача додаткові документи.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно пунктів 1, 4 частини другої статті 55 МК прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товару №UA500130/2020/000012/2 від 19 січня 220 року підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Неможливість визначення митної вартості за основним методом в оскаржуваному рішення обґрунтовано неподанням позивачем витребуваних митним органом документів.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржуване рішення відповідача оцінюється судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені відповідачем у спірному рішенні та вимог, які висувалися позивачу у зв`язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1998 року по справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, повинні бути достатньо чіткими та зрозумілими, щоб їх можна було виконати.

Суд зауважує, що відповідно до п.9.6 Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі Женева, вересень 1982 року: … митні органи повинні, як правило, приймати будь-який комерційний рахунок, який містить всі необхідні подробиці (незалежно від того, узгоджений він з формуляром-зразком уніфікованого рахунку ООН), як дійсної фактури для мети митного очищення; у тих країнах, де національне митне законодавство передбачає спеціальний документ (окрім митної декларації) у доповнення до комерційного рахунку, слід вивчити можливість відмови від цієї вимоги. ….

На думку суду, висновки митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, відповідно до приписів частини 2 статті 58 Митного кодексу України, є безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим рішення про коригування митної вартості товару є протиправним.

Оскільки причини відмови, викладені в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2020/00020 від 19 січня 2020 року, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500130/2020/000012/2 від 19 січня 2020 року, така картка також має протиправний характер.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого на підстав поданих ним документів. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив коригування заявленої митної вартості із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи норми частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №№ UA500130/2020/000012/2 від 19 січня 2020 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2020/00020 від 19 січня 2020 року прийняті Одеською митницею Держмитслужби не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть (71600, Запорізька область, Василівський район., м. Василівка, вул. Ліхачова, буд. 2, ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, корп. А, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500130/2020/000012/2 від 19 січня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2020/00020 від 19 січня 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть (71600, Запорізька область, Василівський район., м. Василівка, вул. Ліхачова, буд. 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, корп. А, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 4204,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 24 вересня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов