Справа № 440/4843/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 р. Справа № 440/4843/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/4843/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому пенсії по інвалідності за період з 25.03.2019 року по 16.09.2019 року; зобов`язати нарахувати і одноразово виплатити йому пенсію по інвалідності за період з 25.03.2019 року по 16.09.2019 року; стягнути в звідповідача на його користь 786, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 .

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 308, 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.07.2019 року Обласною транспортно-радіологічною медико-соціальною експертною комісією КП "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням з 25.03.2019 року, що підтверджується копією довідки до акта МСЕК серія АВ № 0070196 (а.с. 12).

Для затвердження результату комісії МСЕК м. Лубни він був направлений в КП "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради", де знаходився з 24.04.2019 року по 13.05.2019 року і отримав направлення до терапевтичного відділення Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів ВНМУ ім. Пирогова в м. Вінниця з метою консультації з 27.05.2019 (а.с. 7). В Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів позивач знаходився на обстеженні в експертному відділенні клініки інституту з 27.05.2019 року по 05.06.2019 року, що підтверджується копією довідки від 05.06.2019 року № 316 (а.с. 8).

Зібравши необхідні документи, позивач 16.09.2019 звернувся до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, у зв`язку з чим ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з дати звернення - 16.09.2019.

09.10.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Полтавській області із зверненням, в якому просив зробити перерахунок пенсійних виплат з 25.03.2019, тобто з дати встановлення третьої групи інвалідності (а.с. 17).

Листом начальника відділу з питань перерахунків пенсій №11 від 18.10.2019 №57/Б-10 ОСОБА_1 повідомлено, що він отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.09.2019. Відповідно до пункту 2 статті 45 вищезазначеного Закону, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Згідно особисто поданої ОСОБА_1 заяви 16.09.2019 винесено рішення 19.09.2019 про призначення пенсії по інвалідності згідно вимог чинного законодавства. Підстави для перерахунку пенсії з більш раннього терміну відсутні (а.с. 18).

Не погоджуючись із діями відповідача в частині відмови у призначення пенсії з дня встановлення інвалідності, тобто з 25.03.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, оскільки ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з порушенням тримісячного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Частиною дванадцятою статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених норм Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1317 від 03.12.2009 "Питання медико-соціальної експертизи", якою затвердженні Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, останню проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Пунктом 6 цього Положення встановлено, що висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

За приписами пунктів 3 та 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Згідно з пунктом 8 цього ж Положення датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Отже, датою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, вважається день надходження до комісії відповідних документів.

Колегією суддів встановлено, що згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0070196 від 17.07.2019 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 25.03.2019 за загальним захворюванням (а.с. 12).

Позивач стверджує, що фактично довідку він отримав 17.07.2019 року, тому саме з цього моменту має рахуватися тримісячний строк, протягом якого він міг звернутися за призначенням пенсії по інвалідності.

Надаючи оцінку таким твердженням позивача, суд виходить з такого.

Статтею 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім окремих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною першою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено присічні строки для звернення за призначенням пенсії того чи іншого виду. Застережень щодо відходу від цих строків з будь-яких причин ні стаття 45, ні сам Закон не містять.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо наявності у нього права на отримання пенсії по інвалідності з моменту її встановлення, оскільки до пенсійного органу ОСОБА_1 звернувся з порушенням тримісячного строку.

За таких обставин відмова ГУ ПФУ у Полтавській області у формі листа від 18.10.2019 №57/Б-10 суд є правомірною, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах, спосіб та порядку визначених законом та порядком, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 440/4843/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі № 440/4843/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.І. Сіренко