Справа № 757/34797/20-а
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 вересня 2020 року м. Київ № 757/34797/20-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Відповідач 1: Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва, Відповідач 2: Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

1. Розглянути та задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2020 року щодо необґрунтованих і незаконних дій і рішень суб`єкта владних повноважень (відповідача №1 у справі) - управління Пенсійного фонду в Печерському районі м. Києва (посадові особи - начальник управління - Ткаченко-Канарська С.П. і заступник начальника управління - Михуня О. В.), щодо призначення (обчислення) пенсії за вислугу років працівнику органів прокуратури України ОСОБА_1 згідно з її заявою від 07.12.2010 року, шляхом фальсифікації строків призначення і виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років за період з 07.12.2010 року по 2011 рік, та незаконній відмові їй в перерахунку пенсії з більш високого заробітку на підставі довідки про заробітну плату від 21.12.2010 року №18/726 на суму 8481,16 грн. (пенсія - 7633,44 грн. в місяць) замість пенсії на суму 4652,63 грн. в місяць із заробітку 5169,59 грн., а також ігнорування посадових осіб на законні вимоги пенсіонера ОСОБА_1 та виконати вимоги ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XІІ (в редакції від 12.07.2001 року №2663-ІІІ), оскільки вона сама визначилась з таким вибором розміру виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 місяці роботи..." В результаті незаконних дій та рішень вказаних посадових осіб відповідача №1 пенсіонеру ОСОБА_1 при призначенні (обчисленні) занижченої пенсії за період з 07.12.2010 року і до 23.06.2020 року, не була виплачена пенсія на суму 387 194,836 грн. (з врахуванням виплачених занижчених сум пенсії згідно довідки про зарплату на суму 5169,59 грн.), чим пенсіонеру ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода на значну суму, яку необхідно стягнути з відповідача - управління ПФУ в Печерському районі міста Києва, на користь позивача ОСОБА_1 .

2. Відповідно до вимог частини 1, п. п. 2, 6 ст.5 цього Закону прийняти судом постанову про визнання протиправними дії і рішення суб`єкта владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва - відповідача №1 (посадові особи: начальник управління Ткаченко-Канарська С.П. і заступник начальника управління Михуня О.В.), які вчинили незаконні дії і рішення, зазначені у пункті 1 цієї резолютивної частини позовної заяви, стягнути з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями і діями та скасувати, як винесене незаконно відповідачем рішення про призначення (обчислення) пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.12.2010 року №18/720 із суми 55169,59 грн. (пенсія - 4652,63 грн. в місяць).

3. Зобов`язати відповідача №1 - управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (суб`єкта владних повноважень) виконати певні дії:

На підставі заяви ОСОБА_1 від 07.12.2010 року, довідки про її заробітну плату від 21.12.2010 року №18/726 на суму 8481,16 грн. та згідно 4.2, 13 і 18, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XІІ (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2668-ІІІ), та ч. 2 ст. 87 (виплата пенсії за минулий час ), Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.11.1991 року №1788-ХІІ, та Закону від 09-07-2003 року №1058-1У, а також відповідача №2 - Головне Управління ПФУ в місті Києві, зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 07.12.2010 року до липня 2020 року та відшкодувати завдану пенсіонеру (і позивачу) ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 387 194,836 грн.

4. Ці кошти відповідачу №1 та відповідачу - Головному управлінню ПФУ в місті Києві перевести на пенсійну картку на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ Райффайзен Банк «Аваль» відділення м. Борисполя Київської обл.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.08.2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії передано для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, позивачем в якості доказу сплати судового збору додано Квитанцію від 04.08.2020 року №0.0..1, Квитанцію 04.08.2020 року №0.0..1, Квитанцію від 0.0..1 та Квитанцію від 04.08.2020 року №0.0..1, як вбачається з вказаних Квитанцій, судовий збір сплачено на реквізити Печерського районного суду міста Києва.

Крім того, позивачем зазначено, що - "судовий збір сплачено по двом позовним заявам - чотири квитанції по 8,39 грн. за кожну вимогу (всього 4 вимоги) із розрахунку - 0,4 відсотки кожна)".

Однак, позивачем подано одну позовну заяву, а тому позивачу необхідно уточнити, за який саме позов нею сплачено судовий збір.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням розміру позовних вимог та встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивачеві за подання до суду даного позову необхідно сплатити 1681,60 грн. судового збору.

Згідно з пунктами 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Крім того, згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Разом з тим, позивачу необхідно чітко, зрозуміло та послідовно викласти свої позовні вимоги, зазначивши які саме дії та рішення необхідно визнати протиправними.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із установлених законом, способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. При цьому позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003., що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено що позивачем надано до суду не завірені належним чином копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги як для суду так і для відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Разом з тим, в якості відповідача по справі позивачем визначено Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва.

Відповідно до пункту 1 та додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва реорганізовано шляхом злиття в Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» утворено Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві шляхом злиття Правобережного, Лівобережного, Центрального об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України в м. Києві в Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

При цьому, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва як юридичну особу припинено 12.04.2016 року.

Отже, позивачу необхідно уточнити суб`єктний склад відповідачів (як юридичних осіб, так і посадових осіб з викладенням стосовно кожного позовних вимог).

Крім того, в позовній заяві зазначено код ЄДРПОУ, як - 40376135, проте, за даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за таким кодом не міститься відомостей щодо будь-якої юридичної особи, а тому позивачу необхідно уточнити код ЄДРПОУ Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зазначені недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду:

- доказу сплати судового збору в сумі 1681, 60 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському р-ні м.Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4026007, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "Судовий збір, за позовом __ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд м. Києва";

- зазначити, за подання якої саме позовної заяви позивачем додано Квитанцію від 04.08.2020 року №0.0..1, Квитанцію 04.08.2020 року №0.0..1, Квитанцію від 0.0..1 та Квитанцію від 04.08.2020 року №0.0..1;

- оригіналів або належним чином завірених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги як для суду так і для відповідача;

- позовної заяви з чітким, зрозумілим та послідовним викладом своїх позовних вимог, зазначивши які саме дії та рішення необхідно визнати протиправними, а також, з уточненим суб`єктним складом відповідачів для суду та інших учасників справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом трьох днів з моменту отримання ухвали.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно з частиною третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з моменту отримання копії ухвали та з урахуванням строків, визначених пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Маруліна