Справа № 200/2104/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року справа №200/2104/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника позивача Шлемова Р.Ю.,

представника відповідача Сенникова А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 200/2104/20-а (головуючий І інстанції Череповський Є.В., складене в повному обсязі 19 червня 2020 року в м. Слов`янську Донецької області) за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення № від 21.11.2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що станом на дату складання акту перевірки, дані інформаційної бази є спірними та неузгодженими. Вважає незаконним застосування податковим органом штрафних санкцій після спливу встановленого Податковим органом строку давності та з підстав (рішень суду), які не можуть бути правомірними для нарахування фінансових санкцій. Зазначає, що під час проведення перевірки відповідачем не були взяті до уваги дані про фактичну оплату податкових зобов`язань, а перераховані позивачем кошти на рахунок в системі електронного адміністрування згідно нормам ПКК не можуть бути використані на погашення податкового боргу згідно рішень суду про розстрочення (відстрочення). Також посилається на Закон України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) та зазначає про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року у зв`язку із наявним сертифікатом ТПП, що засвідчує настання обставин непереборної сили.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області № від 21.11.2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 276905,11 грн. В задоволенні вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області № від 21.11.2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 626084,71 грн. - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 4198,91 грн.

З рішенням суду не погодилися позивач та відповідач та посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині рішення про задоволення позову в повному обсязі. Відповідач просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що судом не було враховано під час розгляду справи, що факт несвоєчасної сплати зобов`язань визначено через врахування в рахунок їх сплати коштів в порядку календарної черговості без врахування визначеного позивачем призначення платежу та з рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Ця обставина не була спірною. Стосовно стягнення з електронного рахунку коштів в рахунок податкового боргу, зазначає, що стягнення контролюючим органом грошових коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ проведено не у спосіб передбачений законом, без дотримання норм п. 87.1 ст. 87, п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України. Посилаючись на практику Верховного Суду, звертає увагу суду, що оскільки фінансові санкції згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані, виходячи з факту здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу не у спосіб, встановлений п. 95.3 ст. 95 ПКУ, прийняте податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом не враховано, податкове правопорушення у даному випадку є триваючим, оскільки платник перебуває у стані безперервного продовження неправомірної бездіяльності, безперервно порушує вимог ПКУ щодо несвоєчасності сплати податку та набуває статусу відповідальності саме з моменту сплати боргу. Відповідно до висновків перевірки, сплата податкових зобов`язань платником податку відбулася лише 23.09.2019, 24.09.2019, 25.09.2019, 26.09.2019, тому строк застосування штрафної санкції, на думку позивача не сплинув.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи свої апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача. Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Донецькій області, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП "Донецьктеплокомуненерго") є юридичною особою, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №03337119, зареєстровано за адресою: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, 2 (а.с. 20).

22 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС Донецької області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 200.10 статті 200 розділу V, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» з питання повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість за період з 30.08.2017 по 18.10.2019 за результатом якої складено акт №167/05-99-52-04/3337119 (а.с. 23-25)

Відповідно до висновків Акту перевірки позивачем порушено підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункт 57.1 пункту 57.3 статті 57, пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 2а/0570/21291/2011 від 24.11.2011, рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 07.12.10 № 927 № 2а/0570/2702/2012 від 19.03.2012, рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 № 2а/0570/4516/2012 від 27.04.2012, рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 805/2426-15-а від 28.07.2015, рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №805/16715/13-а від 28.11.2013, рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ № 805/2079/14 від 28.11.2016 та згідно декларацій податку на додану вартість за липень, серпень 2017 року.

04 листопада 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області подано заперечення до акту перевірки, за результатом розгляду якого Відповідачем сформована відповідь №24583/10/05-99-52-04 від 18.11.2019 згідно якої висновки акту перевірки залишені без змін (а.с. 26-32).

21 листопада 2019 року на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 902989,82 грн. (33-34).

За результатами розгляду скарги Позивача від 03.12.2019 за № 3358/03, Державною податковою службою України прийнято рішення №4663/6/9-06 від 06 лютого 2020 року, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 35-44).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо перерахунку з електронного рахунку податку грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість в порядку черговості та нарахування позивачу штрафних санкцій на підставі ст.126 Податкового кодексу України за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, сума штрафу нарахована за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а саме: визначену у податковій декларації за липень 2017 року; нараховану в ІКП 01.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 № 2а/0570/2702/2012 вiд 19.03.2012 року; нараховану в ІКП 15.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 № 2а/0570/4516/2012 вiд 27.04.2012 року; визначену в податковому повідомленні-рішенні №000365008 від 22.06.2017; нараховану в ІКП 22.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу №2а/0570/21291/2011 від 24.11.2011 року; нараховану в ІКП 25.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу № 805/2079/14 вiд 28.11.2016 року; нараховану в ІКП 28.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 №805/2426/15а вiд 28.07.2015 року; нараховану в ІКП 28.09.2017 по рішенню суду про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 №805/16715/13а вiд 28.11.2013 року; визначену у податковій декларації за серпень 2017 року.

В рахунок сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість зараховані кошти, що надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ по платіжним дорученням від 23.09.2019 року, від 24.09.2019 року, від 25.09.2019 року, 26.09.2019 року, від 30.09.2019 року, від 03.10.2019 року, від 07.10.2019 року, від 08.10.2019 року, від 09.10.2019 року, від 10.10.2019 року, від 15.10.2019 року, від 17.10.2019 року, від 18.10.2019 року; а також кошти сплачені платіжними дорученнями № від 01.10.2019 року на суму 21977,08 грн., № від 16.10.2019 року на суму 29708,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Зарахування коштів, які надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, здійснено в порядку черговості на погашення податкового боргу, який виник до 1 липня 2015 року та був розстрочений рішеннями суду, та податкових зобов`язань визначених в декларації за липень, серпень 2017 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК).

Відповідно пунктів 54.1 та 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті, сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом пункту 56.17.5 статті 56 Податкового кодексу України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Пунктом 56.1.8 Податкового кодексу України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не заперечувалося правомірність відображення в обліковій картці після 31.10.2016 чергових платежів зі сплати податкового боргу, розстроченого судовими рішеннями. Крім цього, оскільки за даними облікової картки позивача з податку на додану вартість станом на 01.12.2016, податковий борг з податку на додану вартість становить 60930188,90 грн., у т.ч. пеня 16376027,40 грн., рішення у справі №805/1194/17, предметом якої є визначення правомірності відображення боргу в сумі 45345456,57 грн., з яких недоїмка складає 30604224,60 грн., залишок несплаченої пені складає 14741231,90 грн. не впливає на обставини несвоєчасної сплати боргу, відображеного в обліковій картці позивача після 31.10.2016.

Згідно пункту 113.3 статті 113 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 114 Податкового кодексу України унормовано, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Під час застосування статті 102 ПК України Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що приписи пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Наведену правову позицію викладено в постановах Верховного суду від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі №824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.

Матеріали справи свідчать, що постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/2079/14 від 24.02.2014 з розрахункових рахунків обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість стягнуто кошти в розмірі 8467806,00 грн. За змістом постанови заборгованість з податку на додану вартість виникла через несплату узгодженого грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2014. Зазначеним рішенням встановлений порядок і строк його виконання шляхом відстрочення виконання судового рішення на 12 місяців та розстрочення його виконання на 60 місяців з моменту набрання постановою законної сили (а.с. 61-63).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/2426/15-а від 28.07.2015 з рахунків у банках, обслуговуючих обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» стягнуто заборгованість з податку на додану вартість в сумі 21314654,00 грн. В зазначеній постанові встановлено, що товариством позивача не сплачено у встановленні строки зобов`язання з податку на додану вартість задекларовані в деклараціях за звітні податкові періоди січень, лютий, березень та квітень 2015 року. Ухвалою від 28.07.2015 виконання цієї постанови розстрочено шляхом стягнення з липня 2015 року по листопад 2015 року щомісячно в сумі 3000 грн., з грудня 2015 року по травень 2020 року по 387 266,44 грн. та у червні 2020 року в сумі 387 266,24 грн. (а.с. 50-51).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/16715/13 від 28.11.2013 з рахунків у банках, обслуговуючих обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» стягнуто заборгованість з податку на додану вартість в сумі 16289551,98 грн. Відповідно до цієї постанови заявлена до стягнення заборгованість виникла через несплату податкового боргу, що виник через несплату чергового платежу по розстрочці узгодженого грошового зобов`язання згідно рішень ДПС у Донецькій області, що задекларований в деклараціях за березень - травень 2013 року, липень -вересень 2013 року, податкового повідомлення рішення № від 03.07.2013 та пені. Наведеною постановою встановлено порядок та строк її виконання здійснення стягнення з рахунків, починаючи після набрання чинності судовим рішенням по справі та шляхом перерахування протягом 59 місяців по 271 492,53 грн. щомісячно та в останній 60-й місяць в сумі 271492,71 грн. (а.с.52-54).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №2а/0570/2702/2012 від 19.03.2012 з рахунків у банках, обслуговуючих обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» стягнуто заборгованість з податку на додану вартість в сумі 17 476 498,72 грн. Зазначеною постановою встановлено несплату товариством позивача у встановлені строки зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2011 року, січень 2012 року та чергового платежу по розстрочці боргу згідно договору розстрочки від 30.01.2012. Наведеною постановою встановлено строк її виконання, відстрочено виконання строком на 12 місяців від дня набрання нею законної сили та розстрочено її виконання строком на 60 місяців шляхом внесення щомісячно в сумі 291274,98 грн. (а.с.58-60).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №2а/0570/4516/2012 від 27.04.2012 з рахунків у банках, обслуговуючих обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» стягнуто кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 32 858 540,42 грн. Відповідно до цієї постанови судом встановлено несплату товариством позивача у встановлені строки зобов`язання з податку на додану вартість в деклараціях №, №, №, № та уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість №. В постанові встановлено строк її виконання, шляхом відстрочення виконання строком на 12 місяців та розстрочення на 120 місяців, починаючи з травня 2013 року, шляхом сплати суми боргу у розмірі 32 858 540,42 грн. щомісячними платежами у розмірі 273821,17 щомісячно, а в квітні 2023 року в сумі 273821, 19 грн. (а.с. 47-49).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №2а/0570/21291/2011 від 24.11.2011 з рахунків у банках, обслуговуючих обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» стягнуто кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 18 140 187,41 грн. В зазначеній постанові встановлено несплату товариством позивача у встановлені строки зобов`язання з податку на додану вартість визначених в деклараціях № за червень 2010р., № за квітень 2011р., № за травень 2011р., № за червень 2011р., № за липень 2011р., № за серпень 2011р., № за вересень 2011р. (звітний період, за який виправляються помилки серпень 2011р.), №7 за серпень 2011р. (звітний період, за який виправляються помилки червень 2011р.) та несплату штрафних санкцій, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 30.06.2011р. № у розмірі 673 735,23 грн. та від 30.06.2011р. № у розмірі 1363 089,58 грн. В постанові встановлено строк її виконання шляхом відстрочення виконання строком на 12 місяців та розстрочення на 60 місяців: по 302336,46 грн. щомісячно, починаючи з грудня 2012 року, до повного погашення зазначеної суми боргу з останнім платежем у розмірі 302336,27 грн. у березні 2017 року (а.с. 55-57).

В акті камеральної перевірки кінцевим строком сплати зобов`язань, сплату яких розстрочено судовими рішеннями, визначено дату набрання законної сили такими рішеннями.

Згідно статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 32 Податкового кодексу України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки, розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Згідно статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно (п. 31.1 ст. 31 ПКУ).

Податковий обов`язок припиняється його виконанням, яке відбувається шляхом сплати в повному обсязі відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПКУ).

Порядок, сплати та умови розстрочення та відстрочення податкового зобов`язання визначені ст. 100 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, розстрочення (відстрочення) сплати податкового боргу згідно судового рішення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу та не є окремим способом погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу. Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати такого і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року (справа №805/4622/16-а), від 08 травня 2018 року (справа № 802/777/16-а).

Отже, визначення кінцевим строком сплати зобов`язань, розстрочених судовими рішеннями, дату набрання законної сили цими рішеннями є таким, що не відповідає положенням чинного податкового законодавства. Із врахуванням змісту рішень Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2016 у справі №805/2079/14; від 28.07.2015 у справі № 805/2426-15а; від 28.11.2013 у справі № 805/16715/13-а, від 19.03.2012 у справі №2а/0570/2702/2012, від 27.04.2012 у справі №2а/0570/4516/2012; від 24.11.2011 у справі № 2а/0570/21291/2012 та періоду виникнення визначених в них податкових зобов`язань, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем строків притягнення до відповідальності під час застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату, а доводи відповідача стосовно того, що платник набуває статусу відповідальності саме з моменту сплати боргу є помилковими.

Що стосується штрафних санкції за несвоєчасну сплату зобов`язань, визначених позивачем в деклараціях з податку на додану вартість за липень 2017 року, серпень 2017 року та визначену в податковому повідомленні-рішенні від 22.06.2017 № 000365008, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За порушення встановленого ПК строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання для платника податків настає фінансова відповідальність у вигляді штрафу, передбачена статтею 126 цього Кодексу.

Крім цього, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Ця компетенція стосується, зокрема виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК.

Так, згідно з абзацами першим, другим пункту 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Законодавцем встановлені особливості щодо визначення джерел сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно до абзацу другого пункту 87.1 статті 87 ПК джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац четвертий пункту 87.1 статті 87 ПК).

Норми статті 95 ПК встановлюють підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а вразі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, в тому числі, з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є норма абзацу першого пункту 95.3 цієї статті, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз наведених норм в їх системному зв`язку дає підстави зробити такий висновок щодо правового регулювання погашення податкового боргу з податку на додану вартість за рахунок коштів у системі електронного адміністрування цього податку: у разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

Оскільки фінансові санкції згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані виходячи з факту здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу не у спосіб, встановлений пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку про неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, від 10.09.2019 у справі № 1940/3549/18.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 200/2104/20-а скасувати.

Адміністративний позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПІ у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області № від 21.11.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 22936,14 грн.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв