Справа № 347/1088/20
Суддя: Крилюк М. І.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/1088/20
Провадження № 2-а/347/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

Головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

з участю адвоката: Краснюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Яремина Михайла Івановича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови від 11.06.2020р. по справі про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним адміністративним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2020 року біля 13. год. 40 хв. вона на своєму власному автомобілі AUDI 90, державний номерний знак поверталась із судового засідання із Косівського районного суду Івано-Франківськиї області. Разом із нею в автомобілі знаходились: на передньому пасажирському сидінні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с. Великий Рожин Косівського району Івано- Франківської області, та її захисник - адвокат Краснюк Валентин Васильович, який знаходився на задньому пасажирському сидінні. Так, судове засідання в Косівському районному суді закінчилось об 13 год. 25 хв. де ОСОБА_2 , яка являється свідком сторони обвинувачення, надавала пояснення з приводу чого розхвилювалась. Коли вони виїхали, автомобіль рухався по вул. Небесної Сотні, однак ОСОБА_2 погано, а тому вона попросила зупинитись та купити в найближчій аптеці ліки від серця. Вказаний факт став причиною її термінової зупинки та необхідності зайти в аптеку для придбання ліків. В той час коли поверталась із аптеки, то її автомобіля підійшов працівник поліції, який представився ОСОБА_3 та запропонував підійти до службового автомобіля, який знаходився на відстані більше 150 метрів від її автомобіля. Її пояснення про крайню необхідність зупинитись, щоб купити негайно ліки для жінки, яка знаходиться в її автомобілі до уваги ніхто не бажав брати а натомість поліцейський складав постанову про накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, без повного всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи та яка не відповідає фактичним обставинам справи. Просить постанову скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивачка, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги адміністративного позову з підстав викладених в позовній заяві, яку просила задоволити.

Представник відповідача, управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції НП України в Івано-Франківській області та поліцейський СРПП №3 Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Яремин Михайло Іванович в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Згідно п.4 ч.5 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення із наступних підстав.

Як вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 024922 від 11.06.2020 року ОСОБА_1 11.06.2020 року о 13,40 год в м.Косів по вул. Небесної Сотні керуючи автомобілем Ауді д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.31 «місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «особи з інвалідністю», чим порушила п. 8.4 Г ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Частиною 5 ст.122 КУпАП визначено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Підпунктом "Г" п. 8.4. ПДР України встановлено, що інформаційно-вказівні знаки - запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; визначено, що дорожні знаки уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до таблички 7.17 Особи з інвалідністю означає, що дія знака 5.39 "Зона стоянки" поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.

Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Знак 5.39 "Зона стоянки" визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При винесенні оскаржуваної позивачкою постанови працівником поліції не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є вимогою положень КУпАП, а так не доведно, що саме стягнення у виді штрафу буде сприяти запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При тім, з боку позивача доведено, що при вчиненні нею зазначеного адміністравтиного правопорушення не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо конкретним громадянам, відсутні будь-які відомості про наявність наслідків від таких дій.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачка діяла в стані крайньої необхідності , а саме надання медичної допомоги ОСОБА_2 , яка за станом свого здоров`я потребувала вжиття ліків., що саме і стало приводом для зупинки позивачки з порушенням ПДР.

Вказаний факт в судовому засіданні підтвердила і сама свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що 11.06.2020 року біля 13 год вона перебувала в Косівському районному суді, де в судовому засідання надавала пояснення в якості свідка. По закінченні судового засідання їй стало погано в наслідок чого виникла необхідність у вжитті медичних препаратів, яких вона при собі не мала. Повертаючись додому вона попросила ОСОБА_1 , яка була за кермом автомобіля, зупинитись біля найближчої аптеки та купити їй ліки, що остання і виконала. Їх зупинка була короткочасною, однак за той час під`їхали працівники поліції і відносно ОСОБА_4 склали протокол, не взявши до уваги а ні пояснення останньої а ні її .

Долученими до матеріалів справи письмовими доказами, зокрема ехокардіографія (а.с.4-5) та ультразвукового доплерівського сканування вен нижніх кінцівок (а.с.6) заключення Чернівецької лікарні швидкої медичної допомоги (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_2 об`єктивно має розлади здоров`я .

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`являються, заперечень проти заявлених позивачем вимог не подавали.

Як встановлено в судовому засіданні постанова серії БАА № 024922 від 11.06.2020 р. складена поспішно без оцінки фактичних обставин справи та без належних, допустимих доказів.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, постанова в справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2020 щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КупАП підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

На підставі наведеного, ст.ст. 7, 245, 293 КУпАП, керуючись ст. ст. 241-243, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №024922 від 11.06.2020 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн а провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк