Справа № 240/1286/20
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/1286/20

22 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 25.01.2014 по 30.06.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснивши розрахунок, нарахувати та виплатиш ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплата пенсії з а період з 25.01.2014 по 30.06.2014, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області від 19.09.2014 у справі №284/1151/14-а по день фактичної виплата донарахованої частини пенсії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.2 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема, на думку апелянта, строк звернення до суду був пропущений з поважних причин, що безпідставно не взято судом першої інстанції до уваги. Крім того, апелянт посилається на ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У справі відкрито апеляційне провадження з призначенням розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження у справі.

Пунктом 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Судом встановлено, що на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду перебуває справа №510/1286/16-а. Предметом розгляду зазначеної справи, зокрема, є питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 99 КАС України.

Верховний Суд в ухвалі від 02.04.2019 у справі №510/1286/16-а зазначив, що незважаючи на обґрунтування застосування необмеженого строку щодо захисту своїх порушених пенсійних прав з вини органів ПФУ, визначення початку перебігу строку звернення до адміністративного суду залишається актуальними з огляду на те, що найперше, необхідно розрізняти строк, неправильне визначення судом вищезазначеного початку строку може суттєво порушувати інтереси особи, що охороняються, та її процесуальне право на доступ до правосуддя. Особливою категорією публічно-правових спорів між громадянами-пенсіонерами та Пенсійним фондом є спори щодо визнання неправомірними владні дії (рішення), внаслідок яких був неправильно встановлений розмір пенсії первинно, або при несвоєчасному перерахунку пенсій, що призвело до недоотримання пенсіонером відповідних сум коштів. У разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення та застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, це унеможливлює реалізацію передбаченого частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" права пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком. Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Зазначеною ухвалою Верховним Судом справу №510/1286/16-а передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу №510/1286/16-а за позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до касаційного розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 11 вересня 2019 року в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду в лютому 2020 року про оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 25.01.2014 року по 30.06.2014 року та зобов`язання відповідача здійснити донарахування та виплату за період з 25.01.2014 року по 30.06.2014.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про залишення апеляційної скарги без розгляду, в зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду з позовом.

Отже, з метою правильного застосування норм матеріального права та дотримання нори процесуального права, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №240/1286/20 на підставі п. 5 ч. 2 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №510/1286/16-а.

Керуючись ст.ст.236, 243, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

зупинити апеляційне провадження у справі за адміністративним позовомОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку касаційного провадження справи № 510/1286/16-а.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.