Справа № 160/3561/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року Справа № 160/3561/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняВолкової К.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: Сігало В.В. Кравченко В.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та постанови про накладення адміністративного стягнення, -
01 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку (направлена 17.03.2020 року "Експрес пошта) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування означених позовних вимог та відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначила, що під час здійснення документальної виїзної планової перевірки з боку контролюючого органу було складено оскаржуваний акт від 01.11.19 № 7512/04-36-33-06/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, у якому відповідачем передчасно зроблено помилкові висновки про начебто встановлені перевіркою порушення з боку ФОП ОСОБА_1 під час здійснення підприємницької діяльності. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем взагалі не досліджено доцільність та необхідність витрат придбанням палива саме за касовими чеками, що безпосередньо пов`язано з отриманням позивачем доходу протягом перевіряємого періоду 2017-2018 рр. Відповідачем під час проведення перевірки не булі враховано Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів регулюється Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 20.05.2008 р. №281/171/578/155. Також, позивач зазначає, що під час перевірки відповідачем було також незаконно виключено зі складу документально підтверджених витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподаткованого доходу позивача. Зокрема, до оскаржуваного акту були внесені припущення перевіряючих осіб відповідача, щодо тих обставин, що під час визначення складу витрат на утримання транспортних засобів платника податків (придбання запасних частин), які чомусь необґрунтовано визначені як "транспортні засоби подвійного призначення" без жодних пояснень та/або посилань на норми права. Отже, працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області були проведені незаконні безпідставні обчислення складу витрат на технічне обслуговування і ремонт сідельних тягачів з напівпричепами, в тому числі придбання запчастин, шин, шиномонтаж та сума чистого доходу за 2017-2018 роки на відповідні суми, що призвело до помилкових висновків. Відповідач не взяв до уваги те, що доведена реальність здійснення господарських операцій позивача підтверджується наданами контролюючому органу належними документами, які не були враховані податковим органом під час перевірки. Таким чином позивач вважає, що спірні рішення є протиправними та підлягають до скасування.
В реєстраційних даних «ІС податковий блок» у ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація щодо рухомого та нерухомого майна, що використовується платником податків у господарській діяльності. ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року було включено до податкового кредиту з ПДВ згідно ЄРПН та податкових декларацій з ПДВ відповідних періодів податкові накладні від постачальників ТОВ "КІВАП" (40024069), ТОВ "АЛАРМ ТЕХНОЛОДЖИ" (37006343), ТОВ "АТМОСФЕРА-ТЕХНОЛОГІЇ ПРИРОДИ" (38997176) з номенклатурою ТМЦ - «ІНФОРМАЦІЯ_1, Інвертор мережевий, Щит змінного струму (в асортименті)», обсяг придбання складає - 1157996,8 грн., ПДВ - 231599,36 грн. При цьому згідно ЄРПН ФОП ОСОБА_1 не було реалізовано в перевіряємому періоді (згідно виписаних податкових накладних) ТМЦ з вказаною номенклатурою. В ході проведення перевірки довіреній особі ОСОБА_2 було вручено запит від 11.10.2019 про надання пояснень щодо використання ТМЦ - «ІНФОРМАЦІЯ_1, Інвертор мережевий, Щит змінного струму (в асортименті)» в межах фінансово-господарської діяльності в перевіряємому період, на який листом надано ФОП ОСОБА_1 надано відповідь: «...про те, що протягом 2018 ФОП ОСОБА_1 закуповувала ТМЦ -«ІНФОРМАЦІЯ_1» (в асортименті) та планувала здійснити торгівлю цими ТМЦ, протягом 2018-2019 p.p. проводилась робота по пошуку покупців, цим часом ТМЦ зберігаються на складі в запакованому вигляді, та приймає участь в діяльності у вигляді запасів, що зберігаються для подальшої реалізації чи використання у господарській діяльності. Так як митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Таким чином, в порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1.ст.16 Податкового кодексу України платником податків не повідомлено про об`єкти оподаткування та об`єкти пов`язані з оподаткуванням до Нікопольського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області за основним місцем обліку повідомленням за формою № 20-ОПП.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020 року зазначена вище справа розподілена та 02.04.2020 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування протоколу №54 про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 за порушення п.177.2, п.177.4.5, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України та завищення суми оподаткованого доходу за 2017-2018 рр.; протоколу №55 про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 за порушення приписів абз.1 п.2 ч. 1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 рр.
У судовому засіданні, яке відбулось 22.07.2020 року усною ухвалою суду у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної зави без розгляду відмовлено.
У судове засідання 18.09.2020 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позові відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями та пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, у зв`язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ГУДФС у Дніпропетровській області було складено наказ від 11.06.2019 № 3464-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, повідомлення про початок перевірки від 11.06.2019 №1095, яке разом з копією наказу від 11.06.2019 №3464-п направлені засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення та отримання платником 19.06.2019. ГУ ДФС у Дніпропетровській області виписане направлення на перевірку від 01.07.2019 №4515.
Головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєвою М.О., 01.07.2019 року о 14-00 здійснено вихід на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , пред`явлення направлення на перевірку від 01.07.2019 № 4515 та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Службовою запискою від 01.07.2019 №2787/04-36-13-05 матеріали по ФОП ОСОБА_1 передано до ОУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з метою проведення розшукових заходів.
Термін проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_1 підлягає перенесенню на 90 календарних днів до усунення причин, що призвели до неможливості проведення перевірки у липні 2019р.
У зв`язку з реорганізацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України 18.12.2018 №1200 «Про утворення державної податкової служби України та Державної митної служби України», Розпорядження Кабінету Міністрів України 21.08.2019 №1682-р «Питання Державної служби» внесено зміни до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.07.2019 №4230-п «Щодо перенесення термінів проведення планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 » замість Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вважати контролюючим органам Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як правонаступника, наказом від 09.09.2019 №67-п, який направлено поштою 13.09.2019 та отримано платником 01.10.2019.
Таким чином, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами та доповненнями та пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, наказів ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 11.06.2019 № 3464-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 », віл 16.07.2019 №4230-п «Щодо перенесення термінів проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 », з урахування наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.09.2019 №67-п «Про внесення змін до наказу від 16.07.2019 №4230-п» та плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019р., головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Шураєвою М.О., проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), місце проживання (податкова адреса) згідно свідоцтва про держреєстрацію: АДРЕСА_1 , відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до першого примірника акту.
Направлення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.10.2019 №410 на проведення документальної планової виїзної перевірки та службове посвідчення особи, яка зазначені в ньому, пред`явлене 04.10.2019 довіреній особі ОСОБА_2 .
Перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1 та в присутності довіреної особи ОСОБА_2 (довіреність від 25.07.2019 зареєстровано в реєстрі за № 2-734, серія ННН243730, відповідно до якої він уповноважений бути представником ОСОБА_1 з усіма необхідними повноваженнями в органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації, в органах реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, в місцевих та виконавчих органах влади, органах місцевого самоврядування....Державній фіскальній службі та її структурних підрозділах...Довіреність є дійсного до двадцять п`ятого липня дві тисячі сорокового року.)
Перевірка проводилась за адресою: АДРЕСА_2 . В журналі реєстрації перевірок здійснено запис від 04.10.2019 за №1.
Перевірка проводилась з 04.10.2019 по 18.10.2019.
Термін проведення перевірки продовжено на 5 робочих днів з 21.10.2019 на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.10.2019 №861-п, копію якого вручено довіреній особі ОСОБА_2 18.10.2019.
У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальним за ведення обліку доходів і витрат та здійснення діяльності була ФОП ОСОБА_1 .
Перевірка проведена відповідно до Конституції України; Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI; Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV; Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»; Закону України від 08.07.2010 №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Фактичне місцезнаходження (місце проживання): АДРЕСА_1 .
Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :
- п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платником податків не повідомлено про об`єкти оподаткування та об`єкти пов`язані з оподаткуванням до Нікопольського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області за основним місцем обліку повідомленням за формою 20-ОПП;
- п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 794266,28 грн., в т. ч. за 2017 рік - 325706,42 грн., за 2018 рік - 468559,86 грн.;
- ФОП ОСОБА_1 надано роз`яснення щодо необхідності подання таблиці 3 додатка 6 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдино внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 за 2017-2018 р.р.;
- абз. 2 п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.5 «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання на загальну сум ПДВ - 231599,36 грн., в тому числі за грудень 2018 - 231599,36 грн.;
- п. 189.1 ст. 189, п. 201.1 ст. 201, п. 201.2 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 в частині неподання та не реєстрації в ЄРПН зведених податкових накладних на операцію за використання товарно-матеріальних цінностей в операціях, що не є господарською діяльністю платника, на суму ПДВ - 231599,36 грн., в тому числі: за грудень 2018-231599,36 грн.;
За результатами проведення перевірки фахівцем ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 01.11.19 № 7512/04-36-33-06/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018».
Крім того, відповідачем було складено протокол №54 про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 за порушення п.177.2, п.177.4.5, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України та завищення суми оподаткованого доходу за 2017-2018 рр., протокол №55 про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 за порушення приписів абз.1 п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 рр. та винесено постанову №54 від 20.12.2019 про накладання адміністративного стягнення за приписами ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 680,00 грн., тощо.
17.12.2019 відповідачем було складено протокол №54 про адміністративне правопорушення за порушення п. 177.2, п. 177.4.5, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України та завищення суми оподаткованого доходу за 2017-2018 рр.
17.12.2019 відповідачем було складено протокол №55 про адміністративне правопорушення абз.1 п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 рр.
20.12.2019 відповідачем було винесена постанова №54 про накладання адміністративного стягнення за приписами ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 680,00 грн.
Під час даного звернення позивач звернув увагу відповідача на грубе порушенні законодавства, а саме попередня оскаржувана письмова відповідь на заперечення щодо незаконного акту перевірки була підготовлена тим самим працівником відповідач; ( ОСОБА_3 , тел. НОМЕР_2 ), яка особисто проводила перевірку та відповідні склала оскаржуваний акт від 01.11.2019 про результати планової документальної планово перевірки платника податків №7512/04-36-33-06/ НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
Одночасно з поданням скарги до контролюючому органу вищого рівня позивачем письмово повідомив про дане звернення контролюючий орган, яким було визначено суму грошового зобов`язання.
30.01.2020 відповідач надав позивачу поштового листа про зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області надати обґрунтований висновок та додаткові документи, а також рішення про продовження терміну розгляду скарги.
Не погоджуючись із спірними рішеннями, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі Податковий кодекс України).
У силу вимог пп.162.1.1 п.162.2 ст.162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;
Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано ст.177 Податкового кодексу України.
За правилами п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Відповідно до пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Згідно з пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Відповідно до пп.177.4.6 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.
Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).
Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що фізична особа - підприємець, що обрала загальну систему оподаткування, визначаючи чистий оподатковуваний дохід за таким видом діяльності, як діяльність вантажного автомобільного транспорту, має право відносити до витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, документально підтверджені витрати на технічне обслуговування транспортних засобів, що є прямими видатками на ремонт та експлуатацію майна, що використовується у господарській діяльності.
Вище наведене підтверджується відповідно до арк. 12 таблиці №17 акт перевірки та відповідними доказами, зокрема, свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.
Так, на думку суду, є помилковим висновок відповідача, що сідельні тягачі та напівпричепи відносяться до вантажних автомобілів, тобто до основних засобів подвійного 0начення з огляду на наступне.
Суд вважає за можливе відступити від судової практики, яка визначає, що сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак відносяться до категорії вантажних автомобілів з огляду на наступне.
Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 N 2344-II (далі -Закон N 2344-III), визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до ст. 1 Закону N 2344-III - автомобіль колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.
Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.
Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.
Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.
Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку, що напівпричіп за своєю конструкцією призначений для використання з сідловим тягачем і частина повної маси якого передається на цей тягач через сідлово-зчіпний пристрій.
Напівпричіп призначений для з`єднання з автомобілем таким чином, щоб його частина обпиралась на автомобіль і останній ніс на собі значну частину ваги напівпричепа та ваги його вантажу.
Згідно з Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі -УКТЗЕД), затвердженої Законом України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 N 584-VII, сідловий тягач належить до товарної позиції трактори колісні для напівпричепів (код 8701 20). При цьому трактор не відноситься ні до вантажних, ні до легкових автомобілів.
Крім цього, згідно з визначенням поняття "сідловий тягач", наведених у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.
Однак, згідно до матеріалів оскаржуваного акту перевірки, відповідач взагалі не врахував, що відповідно до свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів, транспортні засоби: RENAULT MAGNUM держ. номе НОМЕР_12 , RENAULT 340 держ. номер НОМЕР_13 , Iveco Magirus 440 держ. номе НОМЕР_5 , DAF FTXF 105.460 держ. номер НОМЕР_14 , КАМАЗ 5511 держ. номер НОМЕР_7 , КАМАЗ 5511 держ. номер НОМЕР_8 , зареєстровані не як автомобілі, а як сідельні тягачі для перевезення напівпричепів.
З огляду на зазначене вище, напівпричепи та сідлові тягачі, згідно чинного законодавства, не відносяться до основних засобів подвійного призначення, а є транспортними засобами спеціального призначення.
Підпунктом 4.1.4 пункту4.1статті4 ПК України визначено, що презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.
Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України (далі Кодекс) у разі, коли норма Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою таприпускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Доводи контролюючого органу, що сідловий тягач в поєднанні з напівпричіпом відносяться до категорії вантажних автомобілів, суд не приймає до уваги, оскільки ці два транспортні засоби зареєстровані, як окремі види транспорту, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та кожний окремо не пристосований до перевезення вантажів.
Слід зазначити, що Законом України від 16.01.2020 р. N 466 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" внесені зміни до ПКУ, зокрема до підпунктів 177.4.5, 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПКУ, які набрали чинності з 23.05.2020 року.
Так відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПКУ не включаються до складу витрат підприємця:
витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;
документально не підтверджені витрати.
Згідно з підпунктом 177.4.6 пункту 177.4.6 статті 177 ПКУ зазначені у статті 177 ПКУ підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:
витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;
витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).
Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:
проведення поточного ремонту;
ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).
Не підлягають амортизації такі основні засоби:
об`єкти житлової нерухомості;
З урахуванням змін внесених до ПКУ, до основних засобів, які не підлягають амортизації, належать земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові автомобілі. Вантажні автомобілі з цього переліку виключено.
Отже, навіть, якщо б вважати сідельні тягачі та напівпричепи вантажними автомобілями, що призначені для перевезення вантажів, то такі все одно не відносяться до основних засобів подвійного призначення, що не підлягають амортизації. Вищевказані зміни до Податкового Кодексу були внесені законодавцем з метою вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.
Зважаючи на викладене, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включати до складу витрат: витрати, пов`язані з провадженням його господарської діяльності; витрати на утримання вантажних автомобілів, зокрема, витрати на технічне обслуговування, ремонт, придбання запчастин, тощо; вартість використаних пально-мастильних матеріалів після одержання, доходу, який безпосередньо пов`язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів, зокрема угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, розрахункових документів, тощо.
Згідно з Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі -УКТЗЕД), затвердженої Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 5 84-VII, сідловий тягач належить до товарної позиції трактори колісні для напівпричепів (код 8701 20).
При цьому трактор не відноситься ні до вантажних, ні до легкових автомобілів.
Тому, помилковий висновок контролюючого органу про віднесення сідлових тягачів до вантажних автомобілів не ґрунтується на чинному законодавстві.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів» від 06.07.2005 р. № 2739-ІV (в редакції Закону, яка діяла станом на 01.01.2017 ) пропуск на митну територію України з метою вільного обігу та першу реєстрацію в Україні ввезених транспортних засобів нових і таких, що були в користуванні, або виготовлених в Україні здійснюють за умови їх відповідності екологічним нормам не нижче рівня "ЄВРО-2" згідно з технічними регламентами та національними стандартами (щонайменше за умови відповідності вимогам рівня "В" ДСТУ UN/ЕСЕ R 49-02А, В:2002 або "В","С","0" ДСТУ ІМ/ЕСЕ Я 83-03:2002, які застосовують залежно від особливостей конструкції транспортних засобів):
- для тракторів колісних для перевезення напівпричепів (сідельних тягачів), автобусів та легкових автомобілів - коди товарних позицій 8701 20, 8702 та 8703 згідно з УКТ ЗЕД - з 1 січня 2006 року
- для вантажних автомобілів та автомобілів спеціального призначення - коди товарних позицій 8704 та 8705 згідно з УКТ ЗЕД - з 1 січня 2007 року.
Згідно Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року № 584-VII трактори колісні для напівпричепів мають код УКТ ЗЕД 870120, причепи та напівпричепи - 8716, а моторні транспортні засоби для перевезення вантажів - 8704.
Суд звертає увагу на те, що згідно п 2. «Примітки» Групи 87 у цій групі термін «трактори» означає транспортні засоби, призначені головним чином для буксирування чи штовхання інших транспортних засобів, пристроїв і вантажів, незалежно від того, мають вони чи ні допоміжні пристосування, у поєднанні з основним застосуванням трактора, для перевезення інструментів, насіння, добрив тощо.
Вантажний сідловий тягач відповідає коду УКТ ЗЕД 8701 20 90 00 - «Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання».
Напівпричіп бортовий тентований відповідає коду УКТ ЗЕД 8716 39 80 00 - «Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання».
Згідно УКТ ЗЕД, вантажні автомобілі відносяться до товарної позиції за класифікаційним кодом 8704.
Вантажні сідлові тягачі, які використовуються в господарській діяльності, відносяться до товарної позиції згідно УКТ ЗЕД - 870120, а напівпричепи - до 8716, та не належать до товарної позиції - 8704, тому не є вантажними автомобілями згідно чинного законодавства України, які визначені як основні засоби подвійного призначення пп. 177.4.6 п. 177.4 ст.177 ПК України.
А тому, передчасним та помилковим є висновок контролюючого органу, що сідельні тягачі відносяться до вантажних автомобілів, тобто до основних засобів подвійного призначення.
Також суд зазначає, що під час перевірки працівниками відповідача було також безпідставно виключено зі складу документально підтверджених витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподаткованого доходу позивача, зокрема, вартість придбаного за безготівкові кошти дизельного палива для власних потреб, відповідно до видів господарської діяльності платника податків за умовами безпідставного посилання відповідача на начебто «відсутність касових чеків на отримання дизпалива на АЗС».
При цьому, відповідачем взагалі не досліджено доцільність та необхідність витрат придбанням палива саме за касовими чеками, що безпосередньо пов`язано з отриманням Позивачем доходу протягом перевіряємого періоду 2017-2018 рр..
Відповідачем під час проведення перевірки не булі враховано Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів регулюється Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 20.05.2008 р. №281/171/578/155.
Відповідно до п. 10.3.2 Інструкції відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем.
Відповідно до договору, передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки.
Умови поставки товару: самовивезення.
Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442.
Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.
Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця.
У рахунках обов`язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість.
Суд звертає увагу, що відповідачем під час проведення перевірки не було враховано, що свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.
Під час проведення перевірки посадовим (службовим) особам контролюючих органів
відповідача, в повному обсязі були своєчасно надані усі оригінали (для огляду) та
відповідні належні копії відповідних договорів, рахунків-фактур та видаткових накладних на
отримання позивачем дизельного палива від постачальників.
Жодних зауважень, заперечень, встановлених перевіркою розбіжностей з даного приводу або належних спростувань з боку відповідача з даного приводу оскаржуваний акт перевірки - не містить, взагалі.
За результатами проведеної перевірки складено в акті перевірки від 01.11.19 №7512/04-36-33-06/ НОМЕР_1 відомості про ненадання первинних документів ФОП ОСОБА_1 яким встановлено порушення суб`єктом п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України - відсутні.
Відповідачем не доведено узгодженість дій між платником (позивачем) та його контрагентом, які свідчили б про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду.
Таким чином, необґрунтоване тлумачення відповідачем норм чинного законодавства України та посилання на факти, що спростовуються документами - є неприпустимим і таким, що не відповідають принципу розумної достатності та економічної доцільності.
Вище вказані обставини були проігноровані відповідачем під час перевірки господарської діяльності позивача, що призвело до помилкових висновків.
Суд також зазначає, що під час перевірки відповідачем було також неправомірно виключено зі складу документально підтверджених витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподаткованого доходу позивача.
Усі надані позивачем документальні докази доводить, що позивачем правомірно сформовано валовий дохід та валові витрати у даній частині нарахувань, а тому своєчасно та в повному обсязі сплачені усі необхідні платежі та податки, а також документально доведені факти отримання товарів, що підтверджує реальність господарських операцій відсутності обґрунтованого переліку порушень з боку СПД під час здійснення господарських операцій.
Такі порушення з боку контролюючих органів під час податкової перевірки призвело до безпідставного збільшення об`єкта оподаткування, зокрема, валового доходу Позивача, за умовами повного ігнорування документально підтверджених витрат, що грубо суперечить та порушує положення п.138.1 ст.138, п.138.4, п.138.6-138.9, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
Суд звертає увагу на те, що під час перевірки працівниками відповідача було помилково зазначено наступне: «..в порушення абз.2 п. 188.1 ст.188, п. 198.5 «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання на загальну суму ПДВ - 231599,36 грн., в тому числі за грудень 2018 - 231599,36 грн.».
До того ж, усі пояснення та належні докази були надані відповідачу під час перевірки з боку довіреної особи позивача (платника податків).
Однак, дані докази не були узяті до уваги відповідачем, недоведені припущення відповідача, стосовно «порушення використання» ТМЦ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час фінансово-господарської діяльності позивача (платника податків) - є взагалі невстановлені належним чином фактами, а будь які штрафні нарахування на вище вказану діяльність є відповідно - безпідставними.
Згідно п.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податі сплачені у разі здійснення операцій з придбання товарів.
ФОП ОСОБА_1 дійсно були придбані протягом 2017-2018 рр. та відповіді-включені до податкового кредиту наступні ТМЦ: ІНФОРМАЦІЯ_1, які під час перевірки зберігалися на складі. Фото світлини зберігання ТМЦ були надані представникам відповідача під час перевірки.
Також, посадовим (службовим) особам контролюючого органу було повідомлено про наміри та конкретні домовленості з контрагентами, щодо здійснення додаткового виду підприємницької діяльності, а саме надання в оренду ТМЦ - ІНФОРМАЦІЯ_1.
Під час проведення відповідачем планової перевірки дані домовленості вступили силу шляхом укладання нотаріально завіреного договору надання в оренду товару з даною номенклатурою.
Отже, доведена реальність здійснення господарських операцій позивача підтверджується наданими представникам податкового органу належними документами, що в свою чергу не було взято відповідачем під час перевірки до уваги взагалі.
Вирішуючи питання щодо обов`язку позивача подавати повідомлення за формою № 20-ОПП, суд виходив з наступного.
У ході перевірки згідно з висновками акту встановлено, що платником податків ФОП ОСОБА_1 не було подано повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкт оподаткування.
Відповідно до пп. 21.1.1 - пп. 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Згідно з абз. 1 п. 7.2 Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588, для взяття на облік за неосновним місцем обліку платник податків зобов`язаний протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню чи пов`язані з оподаткуванням, подати до відповідного контролюючого органу заяву про взяття на облік за неосновним місцем обліку за формою № 17-ОПП (додаток 9). Дані заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку вносяться до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб.
Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (додаток 10), поданого платником відповідно до розділу VIII цього Порядку, та якщо у такому повідомленні платник податків визначив контролюючий орган, у якому бажає стати на облік за неосновним місцем обліку за місцезнаходженням відповідного об`єкта оподаткування (абз. 7 п. 7.2 Порядку № 1588).
Відповідно до п. 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Згідно з п. 8.4 розділу VIII Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (додаток 10 де Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Платники податків, які уклали з відповідним контролюючим органом договір про визнанні електронних документів, можуть подати повідомлення за формою № 20-ОПП засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних у порядку, визначеному законодавством.
За приписами п. 117.1. ст. 117 ПКУ неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.
Отже, оскільки позивач перебуває на обліку як платник податків згідно поданої ним заяви, а докази наявності обов`язку позивача щодо реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом у матеріалах справи відсутні, то суд відзначає про помилковість застосування до позивача штрафу на підставі п. 117.1. ст. 117 ПКУ, позаяк відповідальність за неподання повідомлення № 20 ОПП вказаною нормою не передбачена.
Крім того, відповідачем під час накладення штрафних санкцій не було встановлено дату реєстрації, створення відкриття чи набуття у власність об`єктів оподаткування, що є необхідним для визначення порушення позивачем граничного строку взяття їх на облік.
Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VIплатник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7Закону № 2464-VIєдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч. 3 ст. 7 Закону № 2464-VI).
Положеннями ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI).
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 2464обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Частиною 4 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до п. 11 ч. 3 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.12.2019 року № до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 32458,01 грн., виходячи із суми донарахованого єдиного внеску у розмірі 231091,08 грн.

Враховуючи, те що обчислення єдиного внеску є похідним від встановленого порушення контролюючим органом у акті перевірки та збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за порушення положень ст.167, ст.168, п.п.177.2,177.4 ст. 177 ПК України, то вимога про сплату боргу (недоїмки) № від 02.12.2019 року в сумі 231 091,08 грн., рішення № про застосування штрафних санкцій від 02.12.2019 в сумі 32 458,01 грн. є також протиправними та підлягають до скасування.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97) вказано, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004 ) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 10510 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №2848 від 15.04.2020 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 10510 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 18 вересня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 23 вересня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № від 02.12.2019 року в сумі 231 091,08 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 02.12.2019 року за платежем військовий збір в сумі 99 283,28 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 02.12.2019 року за платежем податок на додану вартість в сумі 289 499,20 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № за платежем на доходи фізичних осіб від 02.12.2019 року в сумі 1 191 399,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 02.12.2019 на загальну суму штрафу в сумі 115 799,68 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № про застосування штрафних санкцій від 02.12.2019 в сумі 32 458,01 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 02.12.2019 про штрафні санкції в сумі 170,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову №54 від 20.12.2019 про накладення адміністративного стягнення за приписами ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 680,00 грн. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ().

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 вересня 2020 року.

Суддя С. В. Прудник