Справа № 560/1741/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1741/20

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

22 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2017;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Хмельницькій області провести поновлення, перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 01.03.2017, з проведенням індексації.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.07.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо поновлення перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2017 року та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано, що у випадку не проведення виплати пенсії, яка відбулася з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

З апеляційною скаргою також звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що представник за довіреністю не є законним представником позивача.

Також апелянт зазначив, що твердження суду першої інстанції про те, що законом передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником не ґрунтується на чинних нормах права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком із жовтня 2013 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.09.2017 відповідачем припинено виплату пенсії відповідно до статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач більше року не отримувала пенсію з поточного рахунку "Райффайзен Банк Аваль".

Відповідно до доручення, наданого ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 щодо невиплати пенсії, яке посвідчене консулом Генерального консульства України у Нью-Йорку (США), представником надано адвокатський запит щодо ненадання інформації про припинення виплати позивачці пенсії.

Листом від 08.07.2019 №Г-35-АД Головне управління ПФУ в Хмельницькій області надало відповідь про те що, ОСОБА_1 припинено виплату пенсії та додано копії рішення від 31.08.2019 №196802, а також видано довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за період з 01.01.2017 по 31.07.2019.

На звернення представника позивача до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області із заявою про поновлення пенсії, листом від 08.08.2019 № Ф-416-П-02.26-04 відповідач надав відповідь, в якій вказало, що представником позивача не дотримано положень Порядку №22-1, а саме: представник позивача не є його законним представником, а представником за довіреністю.

06.09.2019 ОСОБА_1 особисто звернулася з письмовою заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, просила поновити пенсію та надіслати відповідь на заяву представнику ОСОБА_2 .

Листом від 01.10.2019 № Г-1214-П/2-02.26-04 адресованому представнику позивача, Головне управління ПФУ в Хмельницькій області вказало на неможливість надання інформації на звернення позивача, оскільки відповідь на звернення містить інформацію з обмеженим доступом.

24.10.2019 представник позивача звернувся з адвокатським запитом щодо надання інформації про надання відповіді ОСОБА_1 про припинення виплати їй пенсії, за результатом розгляду якого, листом від 31.10.2019 № Г-1713-АД-02.26-06 адресованому представнику позивача, Головне управління ПФУ в Хмельницькій області дало відповідь, де вказано, що виплату пенсії припинено у зв`язку з тим, що позивач більше року не отримувала пенсію з поточного рахунку "Райффайзен Банк Аваль" та повідомило, що ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до Волочиського сервісного центру обслуговування громадян з паспортом.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), "Про громадянство України" (далі - Закон №2235-III), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 16 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 передбачено, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФ України або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФ України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно повідомлення Хмельницького обласного управління "Райффайзен Банк Аваль" від 27.12.2016 ОСОБА_1 пенсію не одержувала більше року.

Враховуюче зазначене та те, що позивачка упродовж місяця не з`явилась на виклик управління виплату пенсії з 01.03.2017 переведено на поштове відділення за адресою проживання зазначеного в матеріалах пенсійної справи.

Згідно даних поштового зв`язку позивачка пенсію за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 не отримувала.

Встановлені судом обставини вказують на наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 49 Закону № 1058-ІV, для припинення виплати пенсії за рішенням територіального органу Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті рішення № 196802 від 31.08.2017 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2017, Головне управління ПФУ в Хмельницькій області діяло в межах повноважень, визначених законодавством, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що представник за довіреністю не є законним представником позивача, а тому він повинен особисто звернутися до Волочиського сервісного центру обслуговування громадян.

Відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Наведена норма вже була предметом тлумачення Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 17.07.2018 (справа № 211/1789/17(2-а/211/116/17)) та від 31.01.2019 (справа №520/9721/16-а) Верховний Суд зазначив, що цією нормою передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Також у вказаних рішеннях колегія суддів дійшла висновку, що належним виконанням зазначеної норми є звернення представника позивача (пенсіонера) до відповідача (органу Пенсійного фонду України) на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.

Таким чином, пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до органу, що призначає пенсію, або через свого законного представника.

Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач повинен особисто звернутися до Пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати пенсії, так як, аналізуючи приведені положення Порядку № 22-1, суд приходить до висновку про наявність у особи, яка звертається за поновленням пенсії та проживає за межами України, право на звернення до органу ПФ України через представника за умови наявності у такого представника відповідних повноважень.

Повноваження Фіщука Василя Миколайовича, як представника Головатої Надії Мефодіївни підтверджені довіреністю, яка посвідчена консулом Генерального консульства України у Нью-Йорку (США), що підтверджує право останнього подавати заяву про поновлення виплати пенсії.

За вказаних обставин, відмова у розгляді заяви через неподання її особисто пенсіонером є протиправною.

Щодо зобов`язання судом першої інстанції Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.07.2019, колегія суддів вказує наступне.

Як вбачається з положень Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Тобто, виплата пенсії є дискреційним повноваженням Пенсійного органу.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2)визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6)прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.03.2017 року, оскільки це є повноваженнями Пенсійного фонду України, а тому задоволенні позовні вимоги судом першої інстанції в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.07.2019 підлягають скасуванню.

Отже, суд вважає за можливе, згідно положень ч.2 ст.9 КАС України, задовольнити позовні вимоги в частині повторно розглянути заяву щодо поновлення виплати пенсії з 01.01.2017 року ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду та відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо позовних вимог про проведення індексації пенсії, суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення, та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1681,00 грн. Враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву щодо поновлення виплати пенсії з 01.01.2017 року ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Совгира Д. І.