Справа № 640/12983/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» протягом 2014 - 2015 років було зареєстрований на території проведення антитерористичної операції, тому останнім правомірно не сплачувався єдиний соціальний внесок за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року.

При цьому, позивач звертає увагу, що зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01 березня 2015 року ним виконані у повному обсязі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої за період за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Донвуглекон» 29.04.2016 було перереєстровано з ГУ ДФС у Донецькій області на ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві, та станом на 01.01.2016 має заборгованість у розмірі 306173, 92 грн.

При цьому, з 01.01.2016 сплата єдиного внеску здійснювалась частково, а у деяких випадках взагалі не проводилась.

Враховуючи, що заява та сертифікат Торгово-промислової палати України до органу доходів і зборів не надавались, тому підстави для визнання недоїмки з єдиного внеску безнадійною та такою, що підлягає списанню - відсутні.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-15686-17, якою, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, зобов`язано позивача сплатити суму недоїмки у розмірі 246 140,67 грн., яка утворилась станом на 31 травня 2019 року зі сплати єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску станом на 01 січня 2016 року утворилась за час перебування позивача на обліку в органах доходів і зборів, що розташовані на території, де здійснювалась антитерористична операція, тому вимога про сплату боргу від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17 є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки сформована відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку у розмірі 246 140, 67 грн., не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, слід зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої за період за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому, у статті 14 Закону № 2464-VI встановлені повноваження органів доходів і зборів, серед них визначено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Таким чином, нормами Закону № 2464-VI чітко встановлено, що повноваження та обов`язки щодо здійснення контролю за повнотою та своєчасністю сплати платниками єдиного внеску, стягнення з платників несплачених сум єдиного внеску та застосування до таких платників фінансових санкцій у випадках, передбачених цим Законом, надані виключно органам доходів і зборів.

Так, порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону № 2464-VI, за приписами частини восьмої якої платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У силу приписів частини одинадцятої статті 9 Закону України №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частин десятої та одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частина тринадцята ст. 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону України №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Отже, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць на підставі бухгалтерських та податної до органів доходів і зборів звітності, не пізніше 20 числа наступного місяця, при цьому днем сплати єдиного внеску є саме списання коштів з рахунку платника податків та зарахування таких коштів на рахунок органів доходів і зборів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як юридична особа з 16 лютого 1999 року, відомості про яку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 15 грудня 2005 року.

Основним видом діяльності позивача є оптова торгівля іншими проміжними продуктами (КВЕД: 46.76).

До 29 квітня 2015 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та перебував на обліку у ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області.

З 29 квітня 2015 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та перебував на обліку у Красноармійській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

У подальшому, з 29 квітня 2016 року ТОВ «Донвуглекон» зареєстрований за адресою: м. Київ, вул. Філатова, 10А, офіс 2/11 та перебуває на обліку у ГУ ДФС у м. Києві.

Так, Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Зазначений Указ Президента України набрав чинності 14.04.2014.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014. Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався, тобто період проведення антитерористичної операції на даний час триває.

При цьому, нормативно - правовим актом, що визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення є Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII (далі - Закон №1669-VII).

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону №1669-VII внесено зміни до Закону №2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 наступного змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону №2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 № 219-VIII пункт 9-3 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII слід вважати пунктом 9-4.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що підставою для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі №812/73/17.

Відповідно до додатків до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено м. Донецьк (місцезнаходження юридичної особи).

Таким чином, оскільки позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, тому він в силу вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у спірний період.

Слід зазначити, що Закон № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

При цьому, у відповідності до абзацу 4 пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI сума недоїмки, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

У свою чергу, відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577 (далі - Порядок №577), під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується зокрема Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Оскільки податкова вимога від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17 прийнята стосовно позивача, як платника єдиного внеску, який у період з 14 квітня 2014 року по 29 квітня 2016 року перебував на обліку в органі доходів і зборів, який розташований на території, де здійснювалася антитерористична операція, а з інтегрованої картки платника податків вбачається, що заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску станом на 01 січня 2016 року виникла за час перебування позивача на обліку в органах доходів і зборів, що розташовані на території, де здійснювалась антитерористична операція, тому нарахування контролюючим органом позивачу суми недоїмки у розмірі 246 140, 67 грн. є протиправним, що свідчить про наявність підстав для скасування вимоги про сплату боргу від 06 червня 2019 року №Ю-15686-17.

При цьому, згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою, зокрема, для звільнення від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення антитерористичної операції.

У свою чергу, подання сертифіката Торгово-промислової палати України як умови для звільнення від штрафу та/або пені за несвоєчасне та/або не в повному обсязі нарахування, обчислення чи сплату єдиного внеску є необґрунтованою вимогою з боку органу доходів та зборів, що спростовує доводи податкового органу у цій частині.

Наведені висновки щодо застосування зазначених норм права викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у зразковій справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання абзацу 2 пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, 03 серпня 2015 року ним подавалась до Красноармійської об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області заява про звільнення позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VI, починаючи з 14 квітня 2014 року та до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

У той же час, подання такої заяви є додатковою умовою для списання і в подальшому ненарахування штрафних санкцій та пені на суми несвоєчасної сплати зобов`язань з єдиного внеску, а також для списання безнадійного податкового боргу. Платник єдиного внеску має можливість подання такої заяви протягом певного строку (тридцяти днів) після закінчення антитерористичної операції.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року, слід зазначити наступне.

Механізм ведення обліку сплати податків встановлено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року №765 (втратив чинність 10 червня 2016 року, чинний на момент виникнення заборгованості (недоїмки).

Відповідно до положень пункту 1 Розділу ІІ Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 13 Розділу ІІ Порядку встановлено, що занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації. Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

У силу вимог пункту 5 Розділу IV Порядку, дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Аналогічні положення містяться у чинному Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 (далі - Порядок №422).

Аналіз наведених положень свідчить, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Такимч чином, належним способом захисту порушеного права товариства є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від від 25 березня 2020 року у справі №826/9288/18 та від 26 лютого 2019 року №805/4374/15-а.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук