Справа № 420/2568/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2568/20

Категорія: 108020000

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія Юніон Груп" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та картки відмови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року ТОВ "ТК Юніон Груп" звернулося до адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500030/2020/000016/2 від 14.03.2020 року та картку відмови № UA500030/2020/00050 від 14.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з метою митного оформлення ввезеного товару позивач як декларант 12.03.2020 року подав до митного органу митну декларації, в якій визначено та заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До декларації додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно переліку, визначеного МК України. За результатом опрацювання всіх поданих документів відповідачем було встановлено, що подані документи містять розбіжності у зв`язку з чим було зобов`язано позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. На виконання даної вимоги митному органу було додатково надані документи, проте, митницею було не визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів і видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В протиправність прийнятого рішення та картки відмови позивач зазначив, що встановивши відсутність достатніх відомостей, які підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Позивач зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. При цьому позивач стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано рішення про коригування митної вартості №/2020/000016/2 від 14.03.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2020/00050 від 14.03.2020 року.

На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби стягнуто судові витрати у розмірі 7 017,12 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт, спираючись, зокрема, на доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, наполягає на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також апелянт зазначив, що декларантом не подані витребуванні додаткові документи, які підтверджують митну вартість, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, апелянт не погодився із зазначенням позивачем ціни позову у розмірі 327 674,43 грн., оскільки ціною позову є різниця митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів у розмірі 66 248,69 грн. Відповідно судовий збір за подання адміністративного позову складає 4 204 грн.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи документами, що 03 грудня 2019 року між компанією "PILSAN DIS TICARET LTD. STI" (Туреччина), як продавцем, та ТОВ "ТК Юніон Груп", як покупцем, укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) б/н, за умовами якого Продавець на протязі певного періоду зобов`язується продавати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору.

Відповідно до умов зазначеного договору, орієнтовний план закупівлі позивачем товару становить 1 контейнер продукції "PILSAN DIS TICARET LTD. STI" (Туреччина) щомісячно.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник "PILSAN DIS TICARET LTD. STI" поставило позивачу партію товару № 1: Іграшки з пластмаси без механічного приводу: арт. 1002, Іграшка-качалка - 100 шт., арт. 7520, Іграшка-качалка - 40 шт., арт. 7914, Іграшка-качалка - 30 шт., арт. 7915, Іграшка-качалка - 60 шт., партію товару № 2: Меблі з пластмаси для дітей: Стіл в наборі зі стільцями 2 шт. - 180 шт., Парта з сидінням пластикова - 165 шт. та партію товару № 3: Іграшки колісні для катання дітей у частково розібраному стані, без двигуна арт. 7140, Велосипед трьох колісний - 60 шт., арт. 7169, Велосипед трьохколісний - 48 шт., арт. 7294, Трактор педальний - 110 шт., арт. 7297, Екскаватор педальний - 90 шт., арт. 7302, Машинка педальна - 170 шт., арт. 7312, Машинка педальна - 50 шт., арт, 7314, Трактор педальний - 120 шт., арт. 7315, Екскаватор педальний - 50 шт., арт. 7316, Трактор педальний - 250 шт., арт. 7321, Трактор педальний - 175 шт. Виробник - PILSAN DIS TICARET LTD. STI" (Туреччина), торгівельна марка - "PILSAN", країна виробництва - Туреччина (TR).

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем 12 березня 2020 року до Одеської митниці Держмитслужби була подана митна декларація № UA500030/2020/203107, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору, яка складає 28 753,20 дол. США, в т.ч.: ціна товару № 1 2 123,50 дол. США.; ціна товару № 2 4 087,50 дол. США; ціна товару № 3 22 542,20 дол. США.

До митного оформлення також було подано: пакувальний лист (Packing list) № ARKU8405346 від 20.02.2020 року; пакувальний лист (Packing list) № ARKU8473130 від 20.02.2020 року; пакувальний лист (Packing list) № ARKU8534338 від 20.02.2020 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № PS0046 від 20.02.2020 року; коносамент (Bill of lading) № UCLUA20X1706 від 26.02.2020 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0438/1 від 11.03.2020 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0438/2 від 11.03.2020 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0438/3 від 11.03.2020 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № D0092867 від 25.02.2020 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 6JBKLK2 від 11.02.2020 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товар) № 6657 від 03.03.2020 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 03.12.2019 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів № б/н від 03.12.2019 року; договір про надання послуг митного брокера № 310719/1 від 31.07.2019 року; договір (контракт) про перевезення № 31079-72 від 31.07.2019 року; інші некласифіковані документи (акт зважування № 350274) від 11.03.2020 року; інші некласифіковані документи (акт зважування № 350275) від 11.03.2020 року; інші некласифіковані документи (акт зважування № 350276) від 11.03.2020 року; інші некласифіковані документи (Лист № б/н) від 24.01.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 20343100ЕХ047231 від 24.02.2020 року; митна декларація №.2020.203107 від 12.03.2020 року; лист №1 Декларанта Позивача від 13.03.2020 року; лист №2 Декларанта Позивача від 13.03.2020 року; лист "PILSAN DIS TICARET LTD. STI" № 586 від 12.03.2020 року; лист "PILSAN DIS TICARET LTD. STI" від 24.01.2020 б/н;

14 березня 2020 року Одеська митниця Держмитслужби ухвалила рішення № UA500030/2020/000016/2 "Про коригування митної вартості товарів" та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2020/00050 від 14.03.2020 року.

Рішення митниці мотивовано наступним.

У поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема:

1) у наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 11.02.2020 року № 6JBKLK2 сума передплати не відповідає сумі, зазначеній у інвойсі від 20.02.2020 року № PS0046;

2) відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

3) у відповідних графах митної декларації країни відправлення від 24.02.2020 року № 20343100ЕХ047231 містяться відомості про інвойси (рахунки-фактури), які до митного оформлення не надавались. Декларація країни відправлення надана без перекладу на Державну мову.

4) у комерційних документах містяться суперечливі відомості щодо виробника товарів;

5) до митного оформлення не надавались документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та відсутня будь-яка інформація щодо здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Відповідно до частин другої та третьої статті 53 МК України позивача як декларанта було зобов`язано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено; 2) переклад митної декларації країни відправлення на Українську мову; 3) каталоги, специфікації, виробника товару; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові наявні у нього документи, для підтвердження митної вартості товарів.

На зазначену вимогу декларантом додатково було надано проформу-інвойс від 22.01.2020 № 202102220 та лист від 01.03.2020 року № 586/12/03/20 щодо оплати за товар.

Вважаючи, що декларантом не підтверджено документально такі складові митної вартості, як: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням; витрати на транспортування товарів до порту ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів пов`язаних з їх транспортуванням, транспортно-експедиційні послуги, витрати на страхування оцінюваних товарів, а також не спростовано раніше виявлені розбіжності, митним органом, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО "Інспектор" ЄАІС Держмитслужби. Стосовно товарів № 2, 3 у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, але наявна інформація щодо вартості операцій з подібними товарами (аналогічними товарами із врахуванням торгової марки PILSAN: Товар №2 на рівні 4,01 дол. США за кг; Товар № 3 на рівні 5,5104 дол. США за кг. Стосовно Товару №1 в митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними товарами, але наявна інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях на рівні 5,52 дол. США за кг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що декларантом був наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, тоді як митницею не було доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до статті 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями статті 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першої та другої статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 53 МК України (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин п`ятої та шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку, що надані ТОВ "ТК Юніон Груп" документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, Одеською митницею Держмитслужби зазначено те, що у наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 11.02.2020 року № 6JBKLK2 сума передплати не відповідає сумі, зазначеній у інвойсі від 20.02.2020 року №.

Так, дійсно позивачем як декларантом до митного оформлення було надано банківське платіжне доручення від 11.02.2020 року № 6JBKLK2, за яким здійснено передоплату у розмірі 31 588,08 дол. США. При цьому, до митного оформлення надано інвойс (рахунок-фактуру) від 20.02.2020 року PS0046, на суму 28 753,20 дол. США.

Водночас, судом встановлено, що сума до сплати, вказана у зазначеному інвойсі менше, ніж сплачені кошти внаслідок того, що для розміщення усієї партії товару у контейнерах №№ , ARKU8473130, ARKU8534338 фізично не вистачило місця, що підтверджується відповідним листом № 586/12/03/20 від 01.03.2020 року, який надавався митному органу (а.с.59-61, 63).

Отже, наведене свідчить, що доводи митного органу про розбіжності у поданих документах щодо ціни товару є безпідставними.

Також колегія вважає безпідставними посилання митного органу на те, що у відповідних графах митної декларації країни відправлення від 24.02.2020 року № 20343100ЕХ047231 поданої позивачем містяться відомості про інвойси (рахунки-фактури), які до митного оформлення не надавались, оскільки відповідно до положень частини другою статті 53 МК України, такий документ як митна декларація країни відправлення не є документом який підтверджує митну вартість товару, а отже не може містити в собі відомості, без підтвердження яких не можливо було б визначити митну вартість імпортованого товару, або ідентифікувати товар.

Щодо ствердження митниці про відсутність інформації щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, то з даного приводу судом встановлено, що поставка товару здійснювалась на умовах EXW. Згідно до розділу "А.9" умов EXW Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Крім того, відповідно до розділу 2 зовнішньоекономічного договору б/н від 03.12.2019 року зазначено, що усі деталі контракту стосовно розміру товару та його пакування відображаються у інвойсах. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсом не передбачено.

Таким чином, в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Що стосується посилань митного органу, що у комерційних документах містяться суперечливі відомості щодо виробника товарів, то як вбачається з матеріалів справи, на момент митного оформлення товарів митниці було надано лист компанії-нерезидента PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S., яким повідомлялося, що фактично PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S. та PILSAN DIS TICARET LTD. STI є однією і тією ж компанією, при цьому PILSAN DIS TICARET LTD. STI є структурним підрозділом PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S. Також у зазначеному листі також вказано відомості, що товар, що експортується, - вироблений PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S., а експортними операціями займається PILSAN DIS TICARET LTD. STI. (а.с.65).

Наведене спростовує сумніви митниці щодо суперечливості відомостей виробника товарів.

Твердження митного органу про ненадання позивачем до митного оформлення документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та інформації щодо здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, спростовується Карткою відмови, у якій зазначено про надання Документу, що підтверджує вартість перевезення товару № 6657 від 03.03.2020р. Копія зазначеного листа мітиться у матеріалах справи, та з якої вбачається, що позивачем було заявлено вартість перевезення товару, при цьому страхування товару не проводилося (а.с.15, 30).

Наведене у сукупності свідчить, що позивачем для митного оформлення товару надано митному органу належні та допустимі докази на підтвердження контракту, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання митного органу в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню"

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Одеська митниця Держмитслужби прийняла рішення та оформила картку відмови за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову щодо скасування рішення про коригування митної вартості №UA500030/2020/000016/2 від 14.03.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2020/00050 від 14.03.2020 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі митниці доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішенню суду першої інстанції в частині правильність визначення ціни позову, виходячи з якої має бути сплачено судовий збір за позовними вимогами, то колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у цій справі є визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості та Картки відмови.

Отже, позивачем заявлено дві вимоги, одна немайнового , а друга майнового характеру.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ставка судового збору за подання юридичною особою до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. у 2020 році).

Ставка судового збору за подання юридичною особою до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.001962 (адміністративне провадження №К/9901/30593/19) висловлено правову позицію, що розрахунок належного до сплати судового збору при оскарженні рішень про коригування митної вартості товарів має здійснюватися виходячи з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями.

З матеріалів справи вбачається, що різниця сум заявленої позивачем та скоригованої митницею становить 12 784,80 дол. США (327 674,43 грн.).

Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті при подачі даного позову становив 7 017,12 грн. (2 102 + (327 674,43 х 1,5%)), а ні 4 204 грн., як помилково вважає апелянт.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України, при задоволені позову зазначена сума підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова