Справа № 160/7218/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 вересня 2020 року Справа № 160/7218/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турової О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

- стягнути суму податкового боргу в розмірі 23668,39грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 23668,39грн., який виник у зв`язку із несплатою останньою зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях: №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок складає 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн., №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн., №139265-13 від 29.06.2017р. у сумі 4807,88грн., №-0403 від 27.04.2018р. у сумі 4807,88грн., №-0403 від 26.04.2019р. у сумі 4807,88грн., які відповідачем оскаржені не були, а отже визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими. Також на підставі п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України на суму боргу минулих років нараховано пеню у розмірі 1545,90грн. На наявний у відповідача податковий борг позивачем в порядку ст.59 Податкового кодексу України виставлено податкову вимогу про сплату від 26.02.2016р. №375-23, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 24.02.2016р. та 26.03.2016р. була повернута поштовим відділенням у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Станом на теперішній час означений податковий борг відповідачем не погашений, тому позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення.

Згідно з п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

21.07.2020 року до суду надійшла інформація Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7218/20 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 27.08.2020 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Крім того, вищезазначеною ухвалою суду витребувано у ОСОБА_1 докази сплати до бюджету податкового боргу у сумі 23668,39 грн. та докази оскарження в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень №43984 від 20.05.2014р., №139265-13 від 29.06.2017р. у сумі 4807,88грн, №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн., №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн., №-0403 від 27.04.2018р. у сумі 4807,88грн., №-0403 від 26.04.2019р. у сумі 4807,88грн.

Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року направлена на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та отримана останньою 21.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

При цьому, станом на 25 вересня 2020 року відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, крім того, ним не надано витребувані ухвалою суду від 27 липня 2020 року документи, а також будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би останній виклав своє бажання надати до суду їх в більш пізній термін.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про залишення позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області без розгляду в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у загальному розмірі 8042,35грн., який виник у зв`язку із несплатою останньою зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях: №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок - 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн. та №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн., з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області та має податкову адреса платника податків: АДРЕСА_1 .

Контролюючим органом 20.05.2014 року винесено податкове повідомлення рішення №43984, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб (код платежу 13050500) в розмірі 2584,50грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, 20.09.2014р. повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Контролюючим органом 25.06.2015 року винесено податкове повідомлення рішення №2679-17, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб (код платежу 18010900) в розмірі 3164,26грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, 06.10.2015 року було повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

25.05.2016 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення рішення №43984, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб (код платежу 18010900) в розмірі 4534,59грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, було повернуто 30.08.2016 року до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Згідно з абз.1,2 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Абзацом 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Зважаючи на те, що вищевказані податкові повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштові відправлення, якими вони надсилалися, повернуто до контролюючого органу із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення, ці податкові повідомлення-рішення відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вважаються врученими платнику податків саме в день їх повернення до контролюючого органу.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Разом з цим, згідно з пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.56.12 ст.56 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом приписів п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується:

- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті;

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику;

- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень від №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок складає 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн. та №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59 грн. ані в адміністративному, ані в судовому порядку.

Враховуючи приписи статті 56 Податкового кодексу України, оскільки відомості про оскарження відповідачем у встановлені цією нормою Кодексу строки податкових повідомлень-рішень від №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок складає 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн. та №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн. відсутні, то визначені у них суми грошових зобов`язань вважаються узгодженими у день, наступний за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на це податкове повідомлення-рішення, який, у свою чергу, становить 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення платнику.

Таким чином, зважаючи на те, що:

- днем надходження податкового повідомлення-рішення від №43984 від 20.05.2014р. платнику є 20.09.2014р., то останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на це податкове повідомлення-рішення, є 20.10.2014р., а визначені у ньому суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими 21.10.2014р;

- днем надходження податкового повідомлення-рішення від №2679-17 від 25.06.2015р. платнику є 06.10.2015р., то останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на це податкове повідомлення-рішення, є 05.11.2015 р., а визначені у ньому суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими 06.11.2015р;

- днем надходження податкового повідомлення-рішення від №2440-1303 від 25.05.2016р. платнику є 30.08.2016р., то останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на це податкове повідомлення-рішення, є 29.09.2016р., а визначені у ньому суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими 30.09.2016р.

Суд також зазначає, що відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України передбачена можливість оскаржити податкове повідомлення-рішення не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Якщо протягом зазначеного строку оскарження не здійснено спір стосовно такого податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зважаючи на те, що, відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення від №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок складає 343,50грн.) є врученим 20.09.2014р., то останнім днем граничного строку сплати визначених ним грошових зобов`язань згідно з п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України є 19.11.2014р., а останнім днем його оскарження у розумінні приписів - п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України 20.11.2017р.

Також, відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26 грн. є врученим 06.10.2015р., то останнім днем граничного строку сплати визначених ним грошових зобов`язань згідно з п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України є 05.12.2015р., а останнім днем його оскарження у розумінні приписів - п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України 06.12.2018р.

Відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59 грн. є врученим 30.08.2016р., то останнім днем граничного строку сплати визначених ним грошових зобов`язань згідно з п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України є 29.10.2016р., а останнім днем його оскарження у розумінні приписів - п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України 30.10.2019р.

Як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів оскарження станом на час розгляду справи відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень ані в адміністративному, ані в судовому порядку.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що визначені податкові повідомлення-рішення від №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок складає 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн., №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн. є узгодженими та не сплаченими у встановлений законодавством строк, як наслідок, визначена ними сума зобов`язань набула статусу податкового боргу у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням приписів вказаної статті Податкового кодексу України, контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми «Ф» №375-23 від 16.02.2016р. про сплату відповідачем наявного у нього на той час податкового боргу у сумі 5748,76грн.

Судом встановлено, що до Дніпропетровського окружного адміністративного суду Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу 01.07.2020р.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз.1 та 2 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Водночас, пунктом 101.1 статті 101 ПК України передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Отже, пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Такого правового висновку дійшли касаційні суди як господарської, так адміністративної юрисдикції, зокрема у постанові 06.02.2018 у справі К/9901/99/17 807/2097/16, постанові 04.09.2018 у справі №813/4430/16, постанові 19.09.2019 у справі №910/11620/18, постанові 31.10.2019 у справі №925/1242/15, постанові від 05.12.2019 у справі №910/1678/19.

Таким чином, зважаючи на те, що визначена податковим повідомленням-рішенням №43984 від 20.05.2014р. сума несплачених податкових зобов`язань відповідача у розмірі 343,50грн. є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк і, як наслідок, ця сума набула статусу податкового боргу у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України з 20.11.2014р., останнім днем строку, протягом якого контролюючий орган міг звернутися до суду з позовною заявою про стягнення цього податкового боргу, є 20.11.2017р.

Оскільки визначена податковим повідомленням-рішенням №2679-17 від 25.06.2015р. сума несплачених податкових зобов`язань відповідача у розмірі 3164,26грн. є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк і, як наслідок, ця сума набула статусу податкового боргу у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України з 06.12.2015р., останнім днем строку, протягом якого контролюючий орган міг звернутися до суду з позовною заявою про стягнення цього податкового боргу, є 06.12.2018р.

Крім того, зважаючи на те, що визначена податковим повідомленням-рішенням №2440-1303 від 25.05.2016р. сума несплачених податкових зобов`язань відповідача у розмірі 4534,59грн. є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк і, як наслідок, ця сума набула статусу податкового боргу у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України з 30.10.2016р., останнім днем строку, протягом якого контролюючий орган міг звернутися до суду з позовною заявою про стягнення цього податкового боргу, є 30.10.2019р.

Оскільки судом встановлено, що з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку, зокрема, в загальній сумі 8042,35грн. за податковими повідомленнями-рішеннями від №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. у сумі 3164,26грн. та №2440-1303 від 25.05.2016р. у сумі 4534,59грн. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося лише 01.07.2020р., що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд доходить висновку, що позивачем пропущено встановлений пунктом 102.1 статті 102 ПК України строк давності - 1095 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, для звернення до суду з позовом про стягнення цього податкового боргу.

Доказів наявності підстав, передбачених п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України, за наявності яких провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті (податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили), позивачем не надано, як і не надано доказів наявності підстав зупинення відліку строку давності, визначених п.102.3 ст.102 цього Кодексу.

За змістом приписів ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Отже, практика Європейського Суду свідчить, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

При цьому суд зауважує, що жодних доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було, як і взагалі не зазначено про їх наявність.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних на те підстав, наявність яких є єдиною підставою для поновлення пропущеного строку, тому за їх відсутності поновити пропущений строк видається неможливим, отже, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.121-123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в частині позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 8042,35грн. (вісім тисяч сорок дві гривні 35 копійок), який виник у зв`язку із несплатою останньою зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях: №43984 від 20.05.2014р. (несплачений залишок - 343,50грн.), №2679-17 від 25.06.2015р. на суму 3164,26грн. та №2440-1303 від 25.05.2016р. на суму 4534,59 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 25 вересня 2020 року.

Суддя: О.М. Турова