Справа № 148/1130/20
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1130/20
Провадження №2-а/148/19/20
16 вересня 2020 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ПП в Херсонській області, інспектора батальйону №1 роти №4 УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Павлюка М.М. про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,
ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.05.2020 інспектором батальйону №1 роти №4 УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Павлюком М.М. відносно нього було складено постанову серії ЕАМ №2608500 про адміністративне правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП.
Позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так дійсно, 30.05.2020 його автомобіль було зупинено інспектором для проходження вагового контролю. Він йому повідомив, що його автомобіль не підлягає ваговому контролю, однак він заблокував його автомобіль та не давав проїхати далі. Інспектор безпідставно його зупинив, не пред`явив своє службове посвідчення та не просив його надати йому документи. Постанова складена без його участі , що є грубим порушенням вимог КУпАП.
Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.
Він з даною постановою не згоден та просить суд скасувати постанову інспектора батальйону №1 роти №4 УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Павлюка М.М., як незаконну.
Представник відповідачів надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 31-34), відповідно до якого, позов не визнає з огляду на наступні підстави.
30.05.2020 о 13 годині 29 хвилин водій керував вантажним транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI, днз НОМЕР_1 в пункті здійснення габаритно-вагового контролю, не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п 2.4.1, 2.4.а Правил дорожнього руху (ПДР), за що згідно ст. 126 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови.
Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У п. 2.4. а ПДР України зазначено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР,
П.2.4.1 ПДР передбачено що: у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "ам, "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;
б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.
Крім того, у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що Водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Порушення ПДР у вигляді перевищення вагових чи габаритних параметрів може бути виявлено працівником поліції спочатку тільки візуально, а з метою його належного підтвердження чи переконання у відсутності таких перевищень здійснюється габаритно-ваговий контроль спеціально уповноваженими органами яким є Укртрансбезпека (аналогічної позиції притримується Херсонський окружний адміністративний суд у своєму рішенні у справі №540/536/20 від 16.07.2020 року). І саме за результатами проведення габаритио-вагового контролю можливо встановити чи відноситься транспортний засіб до великовагових та/або великогабаритних.
Своїми діями позивач порушив п. 2.4.1, п. 2.4.а ПДР за що і був притягнений до відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП.
Виходячи зі ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
У ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» закріплено гарантії професійної діяльності поліцейського, а саме: Поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Оцінивши всі докази, відповідачем була винесена постанова про накладення стягнення на позивача. Дана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом правопорушення, а саме керував вантажним транспортним засобом в пункті здійснення габаритно-вагового контролю, не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п 2.4.1, 2.4.а Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до на підставі ст.. 9 ч.1 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З постанови серії ЕАМ №2608500 від 30.05.2020 вбачається, що 30.05.2020 ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 в пункті здійснення габаритно-вагового контролю, не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4.1, 2.4а ПДР України, ст.. 126 ч.1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. (а.с. 6).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 2.4.1 ПДР передбачено що: у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "ам, "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;
б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.
Статтею 126 ч.1 КУпАП, передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозапис подій, зроблених 30.05.2020 за допомогою відеореєстратора, який наданий представником відповідача разом із відзивом.
Таким чим з відеозапису встановлено, що позивач порушив вимоги п. 2.1ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП.
Наданий позивачем відеодиск на підтвердження його позовних вимог спростований наданим відповідачем відеодиском, який підтверджує факт вчинення правопорушення останнім.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів, судом встановлено, що при складенні постанови інспектором дотримано вимоги ст.280 КУпАП, складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.ст. 222, 258 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення на місці його вчинення та накладати адміністративні стягнення за ст. 126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 126 ч.1 КУпАП.
Посилання позивача на винесення постанови з порушенням його прав, оскільки остання винесена на місці вчинення правопорушення, суд оцінює критично, оскільки його доводи з посиланням на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року є помилковим трактуванням висновків, викладених у цьому рішення.
Так, застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).
Працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядають справи про адміністративні правопорушення визначені в ст. 222 КУпАП , зокрема і про порушення правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, і накладати адміністративні стягнення .
Згідно з ст. 258 ч.ч.2,4 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.
Таким чином, оскільки КУпАП передбачено право органів Національної поліції розглядати справи передбачені ст. 126 ч.1 КУпАП на місці вчинення правопорушення, відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннях свідків.
Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Проте позивачем не спростовано факт порушення п. п. 2.1ґ ПДР України і відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1КУпАП.
Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ст. 126 ч.1 КУпАП.
Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст. 222, 258, 251, 252, 288 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 122, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України,
У Х В АЛ И В :
В адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління ПП в Херсонській області, інспектора батальйону №1 роти №4 УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Павлюка М.М. про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови серії ЕАМ №2608500 від 30.05.2020 про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП відмовити
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Суддя: