Справа № Н/851/32/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Амельченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019, головуючий суддя: Макаренко Я.М., м.Харків, повний текст складено 29.08.2019, у справі № 520/12046/18

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі відповідач, РВ ФДМУ по Харківській області), в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 13715,94 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 по справі № 520/12046/18.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення заробітної плати задоволено частково.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 9412,90 грн.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

29.05.2020 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 520/12046/18, а саме: у зв`язку з наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В обґрунтування даної заяви зазначено, що після її прийняття стали відомими обставини, які мають істотне значення для вирішення питання, а саме постановами Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №820/3870/17 та від 29.04.2020 у справі №820/1313/18. Зокрема, вказує, що зміст даних судових рішень свідчить про встановлення Верховним Судом обставини реальної неможливості здійснення Регіональним відділення Фонду державного майна України но Харківській області вчасного розрахунку з усіма працівниками (в тому числі з ОСОБА_1 ) за березень 2016 року в повному обсязі, через надання бюджетних асигнувань для здійснення виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №11, лише в жовтні 2016 року, яка (обставина) не могла бути відома Регіональному відділенні при ухваленні 21.08.2019 рішення у справі №520/12046/18.

Позивач надав відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2020, а також на те, що висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05.03.2020 у справі №820/3870/17 та від 29.04.2020 у справі №820/1313/18, не носять преюдиційного характеру у даній справі № Н/851/32/20 (520/12046/18), просить залишити заяву відповідача без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 - без змін. Крім того, позивач відмічає, що зміна правової позиції судів в інших подібних справах не може вважатись нововиявленою обставиною.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши оскаржуване судове рішення, доводи заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судовим розглядом підтверджено, що станом на час звільнення позивача з роботи (10.10.2016) у РВ ФДМУ по Харківській області існувало зобов`язання з виплати позивачу заробітної плати за березень 2016 року, яка була перерахованою та виплаченою лише 30.11.2016.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016, яка набрала чинності 24.02.2016, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" та від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", а саме підпункт 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 викладено в такій редакції: у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34 "Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України" та від 20.05.2009 № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету").

З метою забезпечення виконання норм постанови Кабінету Міністрів України № 77 Фондом державного майна України листом № 10-14-4942 від 22.03.2016 зобов`язано регіональні відділення направити на затвердження зміни до штатних розписів на 2015 рік та 2016 рік.

Затверджені Головою Фонду державного майна України зміни до штатного розпису на 2016 рік відповідачем отримані 26.04.2016.

Відповідачем при судовому розгляді справи було повідомлено, що перерахунок за січень-березень 2016 року в регіональному відділенні планувалось здійснити у травні 2016 року. Проте, у зв`язку з відсутністю додаткових асигнувань перерахунок було здійснено за січень-лютий 2016 року в межах фонду оплати праці згідно зі ст.51 Бюджетного кодексу України. За березень 2016 року планувалось здійснити виплату у червні 2016 року. Однак, з 01.05.2016 вступив в дію Закон України "Про державну службу", яким значно збільшено посадові оклади працівників РВ ФДМУ по Харківській області. З метою приведення у відповідність до затвердженого штатного розпису розмірів посадових окладів у червні 2016 року здійснений перерахунок заробітної плати, що в свою чергу, призвело до перевищення видатків за рахунок збільшення сум окладів, доплат за ранг, вислугу років. Враховуючи недостатність асигнувань фінансовою службою регіонального відділення розрахунки по заробітній платі здійснювалися у порядку: в першу чергу - погашення заборгованості за попередній місяць; в другу чергу - нарахування обов`язкових виплат за поточний місяць; в третю чергу - оплата відпусток та грошової допомоги.

03.06.2016 позивач звернулась до начальника відділу кадрового забезпечення та роботи зі ЗМІ із службовою запискою №61 щодо не проведення перерахунку заробітної плати у зв`язку із зміною посадового окладу за березень 2016 року, а також сприяння у проведенні службового розслідування по факту порушення бухгалтерською службою законодавства з питань оплати праці.

Службовою запискою № 227 від 17.06.2016 начальник відділу кадрового забезпечення та роботи зі ЗМІ повідомив в.о начальника про відсутність підстав для проведення службового розслідування.

Крім того, 03.06.2016 позивач звернулась до голови профспілкового комітету з заявою щодо сприяння у вирішенні питання донарахування належних сум заробітної плати, зокрема, премії за період роботи з жовтня 2008 по грудень 2015 року включно, індексації за жовтень-грудень 2014 року та за 2015 рік, а також щодо виплати премії за березень 2016 року.

Листом Профспілковий комітет Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області надав позивачу роз`яснення щодо питань викладених у її зверненні від 03.06.2016.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач листами № 36-2996 від 08.06.2016, № 36- 3026 від 09.06.2016, № 36-3230/1 від 23.06.2016 надав до Фонду державного майна України інформацію відносно незабезпеченості врахованої заробітної плати плановими асигнуваннями травня, розрахунок місячного фонду оплати праці у 2016 році з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу", пропозиції про внесення змін до річного кошторису на 2016 рік.

В свою чергу, Фонд державного майна, на підставі звернень регіональних відділень, звернувся до Міністерства фінансів України з листами, щодо збільшення бюджетних призначень.

У своїй відповіді Міністерство фінансів України зазначило, що питання забезпечення виконання Закону України "Про державну службу" в частині встановлення належного рівня заробітної плати має вирішуватися централізовано по всіх державних органах.

Згідно довідки Фонду державного майна України № 110 від 28.10.2016 Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області надані додаткові асигнування.

В той же час, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 07.10.2016 № 134 ОСОБА_1 10.10.2016 звільнено з посади завідувача сектору контролю та аудиту, у зв`язку з незгодою на проходження державної служби, відповідно ст.43, п.6 ч.1 ст.83 Закону України "Про державну службу", п.6 ст.36 КЗпП України.

При цьому, на час звільнення позивача з роботи (10.10.2016) відповідач не провів виплату належних позивачу до сплати коштів за березень 2016 року

04 листопада 2016 року позивач звернулась до Урядової гарячої лінії НОМЕР_1 з проханням проведення перевірки з питання повноти та правильності нарахування заробітної плати, зокрема, за березень 2016 року.

У зв`язку зі зверненням позивача, у період з 18.11.2016 по 24.11.2016 фахівцями Головного управління Держпраці у Харківській області здійснювалось інспекційне відвідування щодо додержання законодавства про працю Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

За результатами проведеного інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю посадовою особою відповідача складено акт від 24.11.2016 №20-01-4306/2027, відповідно до висновків якого встановлено порушення, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не проводилася в день звільнення.

25.11.2016 відповідачем прийнято наказ від № 2228 Про перерахунок заробітної плати працівникам регіонального відділення, зроблено перерахунок заробітної плати позивача у сумі 668,71 грн. за березень 2016 року та 30.11.2016 виплачено зазначені кошти на банківський рахунок позивача.

Таким чином, на час звільнення позивача з роботи (10.10.2016) у РВ ФДМУ по Харківській області існувало зобов`язання з виплати позивачу заробітної плати за березень 2016 року, яка була перерахованою та виплаченою лише 30.11.2016.

Частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , Другий апеляційний адміністративний суд з огляду на те, що фактичний розрахунок із позивачем при звільненні був проведений не в день звільнення 10.10.2016, а 30.11.2016, прийшов до висновку щодо необхідності покладення на відповідача обов`язку провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум. При цьому суд врахував, що розрахунок розміру суми відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, необхідно розраховувати відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Розмір суми відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України середньої заробітної плати, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню ОСОБА_1 . Період, за який має бути виплачено середній заробіток за час затримки, становить з 10.10.2016 по 30.11.2016. Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої Головним бухгалтером Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, позивач отримала заробітну плату за фактично відпрацьовані дні (12 днів) протягом серпня 2016 року у розмірі 3217,60 грн., а заробітну плату за фактично відпрацьовані дні протягом вересня 2016 року (21 день) у розмірі 5657,60 грн. Отже, середньоденний заробіток становить 268,94 грн. ((/3217,60+5657,60) / (21+12)). У період за 10.10.2016 по 30.11.2016 було 35 робочих днів. Обрахунок виплат складається шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів і становить 9412,9 грн. (268,94 грн*35). Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції погодилася з розміром середнього заробітку у сумі 9412,9 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, Другий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відсутність коштів у відповідача для повного розрахунку при звільненні не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, на час прийняття наказу про звільнення та на час звільнення позивача з роботи відповідачем не направлялися запити до розпорядника коштів щодо надання додаткового фінансування на проведення з позивачем остаточного розрахунку.

Також, при прийнятті постанови від 21.08.2019 у справі № 520/12046/18 Другий апеляційний адміністративний суд врахував правову позиція Верховного Суду, викладену в рішеннях від 18.12.2018 у справі № 820/4619/16, від 14.03.2019 у справі № 820/660/17, та висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00).

Колегія суддів, відмовляючи у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18), виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.ч.1, 2, 3, 4, 6 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Тобто, істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу.

До того ж не вважається нововиявленими обставини зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 802/2196/17-а.

Отже, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, а не факт/дата ухвалення нового судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №820/1313/18, на яку посилається позивач в якості підтвердження нововиявлених обставин, вбачається, що дана справа стосується спірних правовідносин ОСОБА_2 із Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області щодо стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди. Зокрема, при прийнятті даного судового рішення суди виходили з того, що за результатами судового розгляду іншої справи № 820/3870/17 постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року задоволено адміністративний позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування припису, а саме: визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01/4201/1462-1502 від 11 серпня 2017 року. З огляду на частину 4 статті 78 КАС України обставини встановлені у цій справі не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. При цьому, Верховним судом відмічено, що "зі змісту постанови Харківського окружного адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року слідує, що під час розгляду справи № 820/3870/17 Головним управлінням Держпраці у Харківській області не надано доказів правомірності оскаржуваного припису, а сам припис носить вкрай розмитий характер. Судами встановлено, що матеріали справи № 820/3870/17 не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 виконував посадові обов`язки у вихідні дні протягом 2011 та 2013 років. Також відсутні докази існування беззаперечного факту несвоєчасного розрахунку під час звільнення ОСОБА_2 та вини Регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області у настанні цього протиправного діяння.".

В свою чергу, інша постанова Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №820/3870/17, на яку посилається позивач в якості підтвердження нововиявлених обставин, прийнята саме за результатами розгляду касаційної скарги Головного управління Держпраці у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року по справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01/4201/1462-1502 від 11 серпня 2017 року.

Колегія суддів відмічає, що в межах розгляду справ №820/1313/18 та № 820/3870/17 спірні правовідносини стосувалися остаточного розрахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області у листопаді 2016 року з ОСОБА_2 , якого було звільнено у вересні 2016 року ОСОБА_2 .

Отже, обставини справ №820/1313/18 та № 820/3870/17 стосуються іншої, аніж ОСОБА_1 , особи, яку було звільнено в інший період, з інших підстав та іншого періоду затримки остаточного розрахунку.

При цьому обставини, встановлені в межах даних судових справ, не стосуються безпосередньо ОСОБА_1 .

Єдиними фактами, які були встановлені в межах розгляду справ №820/1313/18 та № 820/3870/17 та стосуються обставин справи № Н/851/32/20 (520/12046/18), є те, що працівникам Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області було несвоєчасно здійснено виплату належних до сплати коштів у зв`язку із несвоєчасним забезпеченням фінансування відповідача, оскільки виплата була зумовлена підвищенням заробітної плати працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2003 року № 1078, від 09 грудня 2015 року № 1013», яка набрала чинності 24 лютого 2016 року та у зв`язку з цим змінами у штатному розписі, які були затверджені Головою Фонду державного майна України 12 квітня 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що із матеріалів справи № Н/851/32/20 (520/12046/18), в тому числі: із відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 , долучених відповідачем доказів, відзиву на апеляційну скаргу, додаткових письмових пояснень відповідача та документів, наданих до суду апеляційної інстанції, - вбачається, що доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області стосовно відсутності коштів з огляду на вищевикладені обставини, в тому числі обставини, про які зазначено в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №820/1313/18 та від 05.03.2020 у справі №820/3870/17, вже досліджувалися Другим апеляційним адміністративним судом під час судового розгляду, який передував ухваленню постанови від 21.08.2019.

Таким чином, зазначені обставини щодо відсутності у відповідача коштів є обставинами, на які посилався учасник судового процесу під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції. Більше того, відповідачем було надано відповідні докази на підтвердження своїх доводів. Проте, відповідні доводи та докази по справі № Н/851/32/20 (520/12046/18) були оцінені судом із врахуванням обставин та особливостей саме справи за позовом ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, обставини, викладені у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №820/1313/18 та від 05.03.2020 у справі №820/3870/17, не є нововиявленими для справи № Н/851/32/20 (520/12046/18), яка розглядається.

Більше того, повідомлення суду таких обставин Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області у різних заявах по суті свідчить про те, що відповідачу на час розгляду справи вони були відомі, що спростовує доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, викладені у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18).

Отже, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, вказані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях у заяві, свідчать лише про його фактичну незгоду з висновком Другого апеляційного адміністративного суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Не вважається нововиявленими обставини зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Таким чином, не є нововиявленою обставиною прийняття Верховним Судом постанов від 29.04.2020 у справі №820/1313/18 та від 05.03.2020 у справі №820/3870/17.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів касаційного оскарження як Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, так і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019.

Більше того, позивачем долучено до матеріалів справи постанову Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №820/6876/16 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання неправомірними та скасування припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01-4306/2027-2422 від 24.11.2016 та постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу № 20-01-4306/2027-0422 від 14.12.2016, які було винесено за результатами перевірки відповідача, яку було призначено у зв`язку із зверненням саме ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці.

Так, постановою Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №820/6876/16 залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017, якими відмовлено у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у заяві Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18) викладено лише обставини, про які повідомлялося відповідачем під час судового розгляду та які вже були досліджені судом, що свідчить про надання їм оцінки, а тому такі обставини не є нововиявленими.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як убачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia» (Праведна проти Росії), та рішення від 06 грудня 2005 року у справі «Popov v. Moldova» № 2 (Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії) та від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

З огляду на викладене, що зазначені Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях обставини не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, не впливають на правильність постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18) та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18).

Відповідно до ч.4 ст.368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із ч.1, 2 ст.369 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18) не вбачається.

Керуючись ст.ст.242, 243, 250, 325, 328, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № Н/851/32/20 (520/12046/18) відмовити.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі №520/12046/18 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 24.09.2020 року.