Справа № 360/3493/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 вересня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/3493/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., перевіривши матеріали за позовною заявою адвоката Суткового Андрія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Монарх» до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Калітки Тетяни Миколаївни про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Суткового Андрія Миколайовича (далі представник позивача) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Монарх» (далі - позивач) до Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі І відповідач), Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (далі- ІІ відповідач), державного реєстратора прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Калітки Тетяни Миколаївни (далі ІІІ відповідач), в якій представник позивача просить:

- визнати протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Калітки Тетяни Миколаївни щодо внесення 07 травня 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення речового права права оренди земельної ділянки к/н :06:017:0005 Товариства з обмеженою відповідальністю «Монарх» на підставі договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2003 року № 597, індексний номер рішення 52168848;

- зобов`язати Сєвєродонецьку міську раду Луганської області та Військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області поновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права оренди земельної ділянки к/н :06:017:0005 Товариства з обмеженою відповідальністю «Монарх» на підставі договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2003 року № 597.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Монарх» на підставі договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2003 року № 597 є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :06:017:0005. Договір оренди від 09 липня 2003 року № 597 посвідчено державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Шевченко О.В., про що здійснено відповідний запис у реєстрі за № 1340.

Відповідно до пункту 2.2. договору оренди від 09 липня 2003 року № 597 договір укладено на строк до 09 липня 2028 року включно, починаючи з дати державної реєстрації договору оренди.

У червні 2020 року позивачу стало відомо, що 07 травня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Каліткою Тетяною Миколаївною прийнято рішення про внесення до реєстру відомостей про припинення даного речового права, індексний номер рішення 52168848. Підставою для прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно стала надана представником Сєвєродонецької міської ради Луганської області додаткова угода від 30 січня 2014 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2003 року № 597, укладена в простій письмовій формі, тобто, даний правочин не є нотаріально посвідченим.

З посиланням на положення статей 209, 220, 654 Цивільного кодексу України, представник позивача зазначає, що будь-який правочин про зміну або розірвання договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2003 року № 597 має бути нотаріально посвідченим, у протилежному випадку він є нікчемним. Реєстратор прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Калітка Тетяна Миколаївна при вчиненні реєстраційних дій мала встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та, виявивши вказану невідповідність, відмовити в державній реєстрації додаткової угоди від 30 січня 2014 року про розірвання договору оренди.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 22 січня 2020 року у справі № 826/8592/16 тощо).

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки у цьому випадку вбачається спір про право позивача у сфері майнових (земельних) відносин. Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди через незгоду з додатковою угодою від 30 січня 2014 року про розірвання договору оренди від 09 липня 2003 року № 597, на підставі якої припинено право оренди земельної ділянки.

У цій справі позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права оренди земельної ділянки, яке припинено, як доводить у позовній заяві позивач, на підставі нікчемної додаткової угоди, тобто цей спір є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Оскарження рішень про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо припинення права оренди земельної ділянки. Отже, такій спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Спір у даній справі, з огляду на наведені позивачем обґрунтування позовних вимог і обставини справи, фактично виник між орендодавцем Сєвєродонецькою міською радою та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Монарх» стосовно нерухомого майна. Участь державного реєстратора в якості відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені своїх прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки та/або спірних реєстраційних дій не призводить до вирішення спору між орендодавцем Сєвєродонецькою міською радою та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Монарх» і не сприяє виконанню завдання адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний спір позбавлений ознак публічно - правового, натомість є спором про право цивільне, а тому, з огляду на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та предмет спору, такий повинен вирішуватись судом господарської юрисдикції.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом адвоката Суткового Андрія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Монарх» до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Сєвєродонецької міської ради Калітки Тетяни Миколаївни про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, роз`яснивши позивачеві право звернутися з даними позовними вимогами до господарського суду у порядку господарського судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська