Справа № 520/3047/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 вересня 2020 р.Справа № 520/3047/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представників сторін: позивача - Мордак І.С., відповідача - Ярової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, по справі № 520/3047/2020

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Другого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі № 520/3047/2020 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про скасування наказу.

В судовому засіданні 23.09.2020 позивачем, ОСОБА_1 , подано заяву про відвід колегії суддів.

В обґрунтування заяви позивач стверджує, що попереднє судове засідання з розгляду по суті його апеляційної скарги не відбулося і було відкладене на 23.09.2020. Разом із тим, судом було запропоновано позивачу надати додаткові пояснення з приводу строків звернення з позовною заявою до суду першої інстанції. Позивач вважає, що оскільки ухвалою суду першої інстанції задоволено його клопотання про поновлення строків звернення до суду та така ухвала не оскаржувалася до суду апеляційної інстанції, то, відповідно, у суду апеляційної інстанції не має права досліджувати вказане питання в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , який в скарзі не заперечував та не висловлював свою незгоду з цього приводу. Також позивач стверджує, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 є обов`язковою для виконання, у тому числі і для суду апеляційної інстанції. Позивач з посиланням на ст.ст.36, 39 КАС України стверджує, що має сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Перцової Т.С., Русанової В.Б. та Жигилія С.П., які розглядають справу № 520/3047/2020, оскільки вважає, що суддями порушено ст.ст.308, 317 КАС України. Наполягає на тому, що судді не мають досліджувати обставини строку звернення до суду, які знаходяться поза межами доводів апеляційної скарги. Вчинивши такі дії, на переконання позивача, судді штучно створюють підстави для того, щоб залишити його позовну заяву без розгляду та не розглядати апеляційну скаргу, що по суті, на його думку, буде незаконною відмовою в доступі до правосуддя і унеможливить реалізацію ним, як учасником судового процесу, наданих йому процесуальних прав на судовий захист.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану заяву про відвід.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід заперечувала.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 40 КАС України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, оскільки вказана заява про відвід колегії суддів подана безпосередньо в судовому засідання, така заява підлягає розгляду саме цією колегією суддів.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, думку позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши зміст заяви зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною 1 якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно колегія суддів підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів у справі № 520/3047/20, колегія суддів також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу "a priori" не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 КАС України).

Наведені заявником аргументи стосовно перегляду рішення суду першої інстанції поза межами, визначеними ст. 308 КАС України, в частині питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду свідчать саме про незгоду особи з процесуальними рішеннями колегії суддів, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 КАС України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Разом з чим, колегія суддів зазначає, що надання оцінки питанню дотримання строків звернення до суду з позовом є обов`язковим для судів усіх інстанції, оскільки входить до предмету з`ясування усіх обставин справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Так, ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, на переконання колегії суддів, виконання судом обов`язку повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати усі обставин у справі, не може бути підставою для відводу.

При цьому, посилання позивача та його представника щодо меж апеляційного перегляду, колегія суддів з названих вище підстав вважає хибним тлумаченням положень КАС України.

Отже, аргументи, якими позивач мотивує свою заяву про відвід колегії суддів не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про упередженість колегії суддів або їхню необ`єктивність під час розгляду справи № 520/3047/2020 у заяві не вказано, а колегією суддів під час розгляду заяви таких обставин також не встановлено.

З огляду на наведене слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Перцової Т.С., Русанової В.Б., Жигилія С.П., від участі у розгляді справи №520/3047/20.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів по справі № 520/3047/2020: Перцової Т.С., Русанової В.Б., Жигилія С.П. - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б. Жигилій С.П.

Повний текст ухвали складено 24.09.2020