Справа № 160/5257/19
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 160/5257/19

адміністративне провадження № К/9901/22835/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 160/5257/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив визнати протиправним та скасувати п. 7 § 2 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 28 лютого 2019 року № 9, яким відповідно до пп. 1 п. 107 та п. 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна увільнено від займаної посади і зараховано з 01 березня 2019 року у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; визнати протиправним та скасувати п. 9 § 3 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 06 травня 2019 року № 19, яким відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас Збройних сил України полковника ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна; поновити на військовій службі полковника ОСОБА_1 , на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна із виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року, залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 7 § 2 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 28 лютого 2019 року № 9, яким відповідно до пп. 1 п. 107 та п. 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна увільнено від займаної посади і зараховано з 01 березня 2019 року у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.

Визнано протиправним та скасовано п. 9 § 3 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 06 травня 2019 року № 19, яким відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас Збройних сил України полковника ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна.

Поновлено полковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна.

Стягнуто з Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19 травня 2019 року по 09 грудня 2019 року у розмірі 191942,80 грн без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 28415,00 грн без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанції, 07 вересня 2020 року від скаржника надійшла касаційна скарга.

З матеріалів касаційної скарги та доданих до неї документів, а також з рішень, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що скаржник вже звертався з касаційною скаргою до суду, яку ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року повернуто скаржнику, оскільки у касаційній скарзі не були зазначені передбачені ч. 4 ст. 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. 2 і ч.3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

З аналізу наведених положень процесуального закону в їхньому логічному взаємозв`язку можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши зміст касаційної скарги на її відповідність наведеним вище вимогам процесуального закону, Верховний Суд встановив таке.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 липня 2015 року (справа №21-8а15) та в ухвалі Колегії Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 (справа №825/742/16), а тому рішення підлягає скасуванню згідно з пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Проте, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі необхідно було б зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Беручи до уваги зміни до КАС України, що внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

У касаційній скарзі заявник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням (рішеннями) із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (ст. ст. 351-354 цього Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом чи не були ним застосовані.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом у процесі його (їхньому) ухваленні, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що касаційну скаргу подано повторно з недотриманням вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження.

Крім того, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо належного оформлення касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 160/5257/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Губська