Справа № 300/304/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/304/20 пров. № А/857/6899/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Малетина Андрія Ярославовича, діючого на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Малетина Андрія Ярославовича, діючого на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання здійснити пенсійні виплати згідно рішення суду (суддя суду І інстанції: Главач І.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 30.04.2020р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2020р. представник адвокат Малетин А.Я., діючий на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням кінцево сформульованих позовних вимог, просив визнати незаконною відмову відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. виконувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. в справі № 2-461/2010 рік; зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. здійснювати позивачу пенсійні виплати відповідно до рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. в справі № 2-461/2010 рік в зв`язку з тим, що постанова суду перебуває в законній силі; визнати відмову ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. виконувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. в справі № 2-461/2010 рік фактом злочину, передбаченого ст.382 КК України, і про такий факт повідомити окремою ухвалою правоохоронні органи; судові витрати по оплаті правової допомоги покласти на відповідача; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду (а.с.1-2, 17-18).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.19-20).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.156-167).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Малетин А.Я., діючий на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції після 01.01.2015р., що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України, оскільки поза розумним сумнівом є підозра, що він не відповідає критерію конституційності (а.с.46-51).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під вирішення спору судом помилково не було застосовано ст.22 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 18.06.2018р., яким відновлено соціальні гарантії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Водночас, суд застосував закон та постанову KM України, які суперечить Конституції України.

За таких умов суд повинен був виходити з приписів ст.ст.6, 7 КАС України, через що апеляційний суд зобов`язаний застосувати в справі положення ст.22 Конституції України, унаслідок чого на підставі ч.4 ст.7 КАС України визнати, що застосований в справі закон (його положення) судом першої інстанції в порівнянні з тим же положенням застосованого судом першої інстанції закону, що діяло до 01.01.2015р, істотно звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача (апелянта).

Відповідачем ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.189-195).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що засвідчується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 06.03.2019р. (а.с.7).

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл.; на момент розгляду справи отримує пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с.150-152).

28.05.2010р. за результатами розгляду справи № 2-461/2010 рік за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. про визнання протиправною відмови у перерахунку і виплаті пенсії Снятинським районним судом Івано-Франківської обл. прийнято рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.3-4).

Рішення суду набрало законної сили 08.06.2010р.

Згідно вказаного судового рішення визнано неправомірною відмову Управління ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з 01.03.2010р.; зобов`язано Управління ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії інваліда ІІ групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.03.2010р.

Згідно розпорядження № 148070 від 25.05.2010р. (а.с.94) Управлінням ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. на виконання рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010 проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії інваліда II групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.03.2010р.

Перерахована за рішенням суду пенсія по інвалідності, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України про державний бюджет України на відповідні роки, виплачувалась позивачу з 01.03.2010р. по 31.10.2011р., про що свідчать відомості, зазначені у розпорядженнях за результатами подальших здійснених перерахунків пенсії ОСОБА_1 (а.с.97-100, 112-117).

Починаючи з 01.03.2018р., позивача ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви від 01.03.2018р. переведено на пенсію по II групі інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (протокол за пенсійною справою - (МВС) від 29.03.2018р.) (а.с.148-149).

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №24182026 від 04.02.2011р., державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Снятинського управління юстиції, розглянувши виконавчий лист № 2а-1568/2011 від 31.10.2012р. про зобов`язання Управління ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату державної та додаткової пенсії, відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-461 від 01.02.2011р. (а.с.101-102).

У зв`язку із здійсненим Управлінням ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. розрахунком на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р., головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №24182026 від 21.03.2011р. (а.с.148-149).

Надалі Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. направлено Управлінню ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. листа № 04-20/1529 від 02.08.2017р., у якому зобов`язано пенсійний орган повідомити про виконання вищевказаного рішення суду та доведено до відома про внесення судового рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, в порядку «першої черги» задоволення вимог заявників згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затв. постановою КМ України № 440 від 03.09.2014р. (а.с.147).

Снятинським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Коломийського об`єднаного управління ПФ України в Івано-Франківській обл. надано органу державної виконавчої служби довідку № 97 від 21.08.2017р., у якій зазначено про виконання рішення суду шляхом виплати нарахованих сум (а.с.6).

Згідно зі змісту листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. № 04-20/5297 від 20.11.2017р. позивачу ОСОБА_1 повернуто пакет документів, поданих відповідно до п.3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п.4 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затв. постановою КМ України № 440 від 03.09.2014р., у зв`язку із відсутністю нарахувань та виконанням рішення суду у повному обсязі (а.с.5, 6).

Приймаючи рішення та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. в справі № 2-461/2010 рік виконано пенсійним органом; подальше припинення виплат за цим рішенням зумовлено зміною діючого законодавства. Також рішення Конституційного Суду України, на які покликався представник позивача, не можуть бути застосовані до правовідносин щодо виплати теперішньої пенсії ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Під час судового розгляду знайшли своє об`єктивне підтвердення наступні обставини справи.

Починаючи з 03.06.2002р., позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності II групи, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з подальшими перерахунками.

На виконання постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. у справі 2-461/2010 рік, яка набрала законної сили 08.06.2010р., Управлінням ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. проведено перерахунок пенсії та виплачено ОСОБА_1 з 01.03.2010р. по 31.10.2011р. державну та додаткову пенсію інваліда II групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 виплату перерахованих коштів за період з 01.03.2010р. по 28.02.2011р. в сумі 62032 грн. 30 коп. пенсійним органом проведено у добровільному порядку в повному обсязі додатковими відомостями у лютому 2011 року (розпорядження № 148070 від 25.05.2010р.).

Надалі пенсія виплачувалась щомісячно в розмірах, які були призначені згідно рішення суду:

01.03.2011р. нарахований та виплачений призначений розмір пенсії 6912 грн. 50 коп.; 01.04.2011р. - 7040 грн. 60 коп.; 01.05.2011р. - 7040 грн. 60 коп.; 01.06.2011р. - 7040 грн. 60 коп.; 01.07.2011р. - 7040 грн. 60 коп.; 01.08.2011р. - 7049 грн. 77 коп.; 01.09.2011р. - 7049 грн. 77 коп.; 01.10.2011р. - 7223 грн. 60 коп.

Разом з тим, з 01.11.2011р. виплату пенсії позивача приведено у відповідність до змінених норм чинного законодавства.

Отже, Управлінням ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2010р., з урахуванням положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплату перерахованої пенсії здійснено по 31.10.2011р.

Починаючи з 23.07.2011р., змінилось правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата пенсії згідно з судовим рішенням, тому пенсія у розмірі, визначеному рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2010р. у справі № 2-461/2010 рік, підлягала виплаті до моменту внесення у чинне законодавство змін, що встановлюють новий порядок обчислення та нарахування таких соціальних виплат.

Зокрема, згідно із п.7 Закону України № 3491-VI від 14.06.2011р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України № 2857-VI від 28.12.2010р. «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України № 2857-VI від 28.12.2010р. «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011р. № 20-рп/2011.

Відтак, Законом України № 3491-VI від 14.06.2011р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» КМ України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання Закону України № 3491-VI від 14.06.2011р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» КМ України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011р.

Отже, у зв`язку із прийняттям зазначеного нормативно-правового акта застосування, зокрема, положень ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 23.07.2011р. здійснювалось у порядку та розмірах, встановлених наведеним Законом, а з 23.07.2011р. - у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФ України на 2011 рік.

Надалі, пунктом 3 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 4282-VI від 22.12.2011р. «Про Державний бюджет України на 2012 рік», який набрав чинності 01.01.2012р., аналогічно передбачено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно із п.4 Прикінцевих положень Закону України № 5515-IV від 06.12.2012р. «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФ України на 2013 рік.

На виконання вищевказаних вимог постановами КМ України № 745 від 06.07.2011р. та № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були визначені розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 06.03.2019р. у справі № 806/2221/16, від 16.08.2019р. у справі № 815/6985/15, від 30.05.2018р. у справі № 522/5744/17, а також Верховним Судом України у постанові від 02.06.2015р. в справі № 21- 317а15).

Із системного аналізу рішень Конституційного Суду України від 26.12.2011р. за № 20-рп/2011, від 25.01.2012р. за № 3-рп/2012 вбачається, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень, а також Конституційний Суд наголошує, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів КМ України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 19.03.2013р. у справі № 21-53а13 та від 05.11.2013р. у справі №21-293а13, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Однак, порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умови зміни їх законодавчого регулювання.

З урахуванням наведеного, доводи представника апелянта стосовно протиправного припинення виплати позивачу основної та додаткової пенсії у розмірі, встановленому судовим рішенням, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, правових висновках судових органів.

Водночас, покликання представника позивача у позовній заяві на висновки Конституційного Суду України у рішенні від 25.04.2019р. у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) є недоцільним, оскільки вони стосується конституційності положень ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якій зазначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, застосування яких не було предметом розгляду Снятинським районним судом Івано-Франківської обл.

На підставі заяви позивача від 01.03.2018р. про перехід на інший вид пенсії ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується копією протоколу за пенсійною справою (МВС) від 29.03.2018р.

За таких умов вимоги щодо продовження виплати пенсій на підставі положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними.

Під час судового розгляду представник позивача не обґрунтував правовий механізм виплати пенсії за рішенням суду, при тому, що ОСОБА_1 добровільно, з власної ініціативи, в 2018 році перейшов на інший вид пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що суд першої інстанції не врахував рішення Конституційного Суду України, які є обов`язковими, остаточними та такими, що не може бути оскарженим і посилається на рішення Конституційного Суду України від 18.06.2018р.

Однак, в позовній заяві вказане рішення Конституційного Суду України не покладалося в основу доводів позивача.

Натомість, представника позивача покликався на Рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018р., згідно якого визнано неконституційними деякі положення Закону України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ч.3 ст.22, ч.2 ст.24, ч.7 ст.30, ст.53, ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, зазначені зміни не стосуються позивача, оскільки згідно постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.05.2010р. у справі № 2-461/2010 рік зобов`язано Управління ПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської обл. провести відповідний перерахунок згідно ст.ст.50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсій за віком», які не визнані неконституційними.

Доводи позивача щодо прийнятого рішення Конституційним Судом України від 17.07.2018р. № 1-11/2018 (3850/15) є такими, що не впливає на відповідний спір, оскільки ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не переглядались та є чинними.

Матеріали справи свідчать, що за рішенням Снятинського районного суду Івано- Франківської області від 28.05.2010р. у справі № 2-461/2010 рік в провадженні територіальних органів державної виконавчої служби перебували матеріали із його виконання.

Позивач не представив докази оскарження в адміністративному чи судовому порядку рішень, дій чи бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції та Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. в період 2012-2020 років, за результатами якого була б встановлена та чи інша протиправність або незаконність таких рішень, дій чи бездіяльності щодо виконання наведеного судового рішення.

На час вирішення спору, виконавче провадження № 24182026 за виконавчим листом № 2-461, виданим 01.02.2011р. Снятинським районним судом Івано- Франківської обл. на підставі рішення від 28.05.2010р. у справі № 2-461/2010 рік, у відповідності до п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено, а матеріали із виконання рішення суду повернуто у зв`язку із відсутністю нарахувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення.

Через відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду справи є відсутніми в апеляційного суду підстави для звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції після 01.01.2015р.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Малетина Андрія Ярославовича, діючого на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020р. в адміністративній справі № 300/304/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 23.09.2020р.