Справа № 826/1560/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Київ № 826/1560/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Справа техніки» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Справа техніки" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у Київській області, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим повідомленням-рішенням від 12.10.2017 № застосовано до позивача штраф у розмірі 15 686,61 грн згідно статті 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) на підставі висновків акта камеральної перевірки від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384 про несвоєчасну реєстрацію ТОВ "Справа техніки" податкових накладних.

Позивач зазначає, що при проведенні камеральної перевірки дослідженню підлягають саме дані податкової звітності, а тому в акті, складеному за результатами проведення камеральної перевірки, можуть бути зафіксовані лише встановлені помилки (порушення) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності. Контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки може перевіряти дані Єдиного реєстру податкових накладних та при виявленні розбіжностей - провести документальну позапланову виїзну перевірку.

У даному випадку контролюючим органом порушено порядок проведення перевірки, адже фактично відповідач в ході перевірки, перевіряв питання своєчасності реєстрації ТОВ "Справа техніки" податкових накладних у 2016 році, що не включене до предмету камеральної перевірки, адже вказане питання включено до предмету камеральної перевірки з 01.01.2017 у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII (Закон №1797-VIII). Також Законом №1797-VIII викладено у новій редакції статтю 120-1 ПК України

Тому, позивач вважає, що відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних наступає з 01.01.2017, оскільки відповідне право на проведення перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних надано контролюючим органам з 01.01.2017.

Відтак, проведена перевірка не може вважатись законною, що нівелює будь-які юридичні наслідки, отже податкове повідомлення-рішення від 12.10.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384 щодо порушення ТОВ "Справа техніки" термінів реєстрації податкових накладних.

Зауважив, що нормами ПК України передбачено можливість під час камеральної перевірки дослідження питання своєчасності реєстрації податкових накладних, а також застосування штрафних санкцій, визначених статтею 120-1 ПК України, починаючи з жовтня 2015 року у разі виявлення порушення термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування.

Також відповідач звертає увагу на те, що з моменту вчинення позивачем порушень термінів реєстрації податкових накладних за січень, квітень, травень, червень, серпень- жовтень, грудень 2016 року до моменту застосування відповідачем штрафних санкцій у вересні 2017 року до статті 120-1 ПК України не було введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства та не збільшено розмір відповідальності за порушення граничний термінів реєстрації податкових накладних.

Крім того, відповідач вважає безпідставним доводи позивача про те, що контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки може перевіряти дані Єдиного реєстру податкових накладних та при виявленні розбіжностей - провести документальну позапланову виїзну перевірку. Оскільки вказана підстава для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, передбачена абзацом 16 пункту 201.10 статті 201 ПК України, виникає у разі виявлення податковим органом розбіжностей між даними податкових декларацій та даними ЄРПН, що у даному випадку відповідач взагалі не досліджував у ході камеральної перевірки позивача.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача письмово викладені позиції підтримали. Відтак, зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Отже, дслідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

22.09.2017 працівником Головного управління ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Справи Техніки», з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень, квітень, травень, червень, серпень-жовтень, грудень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384 у якому зафіксовано порушення ТОВ «Справи Техніки» вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України шляхом несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування. Акт перевірки містить детальний перелік податкових накладних за якими встановлено вказане порушення, суми ПДВ за такими накладними, а також кількість днів прострочення.

Позивач подав заперечення на акт від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384, за результатом розгляду яких Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято рішення від 10.10.2017 №6951/10/10-36-12-01-19 про залишення без змін висновків акту від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384.

На підставі акту від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384 відповідачем прийняте податкове повідомлення рішення від 12.10.2017 №, яким до ТОВ «Справи Техніки» на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України застосовано штраф у розмірі 15 686,61 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення рішення від 12.10.2017 № у адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України. Однак, рішенням Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 №31989/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення від 12.10.2017 № - без змін.

Не погодившись із результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення від 12.10.2017 № та вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Суд зазначає, що позивач не заперечує висновки відповідача про виявлені факти несвоєчасної реєстрації податкових накладних, зафіксовані в акті від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384.

В обґрунтування протиправності податкового повідомлення рішення від 12.10.2017 № позивач вказує на незаконність проведеної перевірки та неможливість застосування штрафних санкцій за порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, складених у 2016 році, адже до 01.01.2017 до предмету камеральних перевірок не відносилось питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Стверджує, що відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних може мати місце лише у разі несвоєчасної реєстрації податкових накладних, складених після 01.01.2017.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У свою чергу, підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній станом до 01.01.2017) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Статтею 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

При цьому, відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України норми пункту 120.1 статті 120.1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 1 жовтня 2015 року.

Таким чином, ПК України передбачає застосування штрафних санкцій, визначених статтею 120.1 ПК України, починаючи з жовтня 2015 року в разі виявлення порушення термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування підприємствами.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 ПК України.

Тобто, надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних ЄРПН як до 01.01.2017 так і після 01.01.2017 охоплюють, у тому числі, питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Суд зазначає, що викладення підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України у новій редакції з 01.01.2017 у зв`язку із прийняттям Закону №1797-VIII, фактично свідчить про доповнення повноважень контролюючих органів щодо перевірки питань під час камеральної перевірки, а не про внесення змін щодо строку давності проведення перевірки чи можливості охоплення перевіркою певного періоду.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на статтю 58 Конституції України. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосуються людини і громадянина (фізичних осіб) і не поширюється на юридичних осіб.

До того ж, як обґрунтовано відзначив відповідач, з моменту вчинення позивачем порушень термінів реєстрації податкових накладних за січень, квітень, травень, червень, серпень- жовтень, грудень 2016 року до моменту застосування відповідачем штрафних санкцій у вересні 2017 року до статті 120-1 ПК України не було введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства та не збільшено розмір відповідальності за порушення граничний термінів реєстрації податкових накладних.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165, з огляду на наступне.

Вказаним наказом передбачено алгоритм дій контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки податкової звітності, що не є виключним предметом дослідження у ході такої перевірки, як зазначалося вище згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, Методичні рекомендації затверджено 14.06.2013, в той час як з 01.01.2015 законодавець розширив предмет камеральної перевірки, доповнивши підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України положеннями, відповідно до яких предметом камеральної перевірки, окрім даних податкової звітності, є також дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість (зокрема, дані Єдиного реєстру податкових накладних).

Також суд вважає безпідставними та такими, що не стосуються спірних правовідносин, доводи позивача про те, що контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки може перевіряти дані Єдиного реєстру податкових накладних та при виявленні розбіжностей - провести документальну позапланову виїзну перевірку, адже вказана підстава для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, передбачена абзацом 16 пункту 201.10 статті 201 ПК України, виникає у разі виявлення податковим органом розбіжностей між даними податкових декларацій та даними ЄРПН, що у даному випадку відповідач взагалі не досліджував у ході камеральної перевірки позивача.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що камеральна перевірка позивача ТОВ "Справа техніки" результати якої зафіксовані у акті камеральної перевірки від 22.09.2017 №3933/10-36-12-03/39268384 проведена з дотриманням вимог ПК України, а доводи позивача щодо незаконності такої перевірки спростовані у ході судового розгляду даної справи.

Інших обґрунтувань протиправності податкового повідомлення-рішення від 12.10.2017 № позивачем не наведено, а у ході судового розгляду даної справи судом не встановлено доказів протиправності вказаного рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення, а відповідачем надано достатні та належні докази й обґрунтування протилежного, відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Справа техніки".

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Справа техніки" (місцезнаходження юридичної особи: 08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Панаса Мирного, будинок 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39268384).

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 03151, місто Київ, вулиця Народного ополчення, будинок 5а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141377).

Суддя О.М. Чудак