Справа № 160/6636/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року Справа № 160/6636/20
Товариство з обмеженою відповідальністю "МГ Автомотів" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020 р. та скасувати його;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується Рішенням Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020 р., вважає його необґрунтованим, протиправним, таким, що суперечить дійсним обставинам справи, оскільки Декларантом у повній відповідності до вимог ст. 53 МК України були подані до митного органу усі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Позивач зазначає, що документи, що були подані Товариством з обмеженою відповідальністю "МГ Автомотів" на підставі ч.ч. 2, 6 ст. 53 МК України, для митного оформлення, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті Покупцем на користь Постачальника, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України. При цьому, відповідач не спростував дійсність поданих позивачем до митного оформлення основних документів, достовірність і об`єктивність зазначених в них відомостей, не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач також зауважує, що відповідач не спростував контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність перевірити згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України вартість операції на підставі наданих документів, а відповідно й рівень митної вартості товарів за ціною контракту за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Також, під час проведення митного контролю відповідач не довів аргументовано, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, його сумніви, на думку позивача, є необґрунтованими та носять суб`єктивний характер, а тому, позивач вважає, що заявлена декларантом митна вартість повинна вважатися визнаною автоматично.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
21.07.2020 року на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року відповідачем у строк, встановлений судом, було надано відзив, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. З посиланням на положення ч.3 ст. 53 МК України, відповідач зазначив про право митного органу на витребовування додаткових документів, у разі якщо документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. На думку відповідача, у митного органу виник обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів, оскільки надані декларантом документи містили розбіжності та ознаки недостовірності.
Отже, відповідач вважає, що митниця, прийнявши 05.02.2020 року спірне рішення, жодним чином не порушила прав позивача.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
« 01» серпня 2014 року між Позивачем і компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» (Польська Республіка), яка є безпосереднім виробником товару, було укладено Контракт № 1/2014 (надалі - «Контракт»), з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого Постачальник (компанія «POLMOstrow Sp. z o.o.») зобов`язується передати у власність, а Покупець (Позивач) прийняти і оплатити глушники, вихлопні труби та їх частини.
На виконання умов Контракту компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» 24.01.2020 р. відвантажено на адресу Позивача товар на підставі наступних товаросупровідних документів:
- митна декларація країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020 р.;
- міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020 р.;
- рахунок-фактура № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р.;
- протокол загрузки (Пакувальний лист) від 24.01.2020 р. до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р.;
- специфікація виробника Товару № 10 від 24.01.2020 р. до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р.;
- специфікація № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.
« 27» січня 2020 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби (надалі - «Відповідач») Позивачем була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ЕА, якій присвоєно № UA110320/2020/001185 (надалі - «ЕМД»).
До поданої ЕМД Позивачем було додано наступні документи:
- відомості про Контракт № 1/2014 від 01.08.2014 р.;
- відомості про Доповнення № 2/2015 від 17.09.2015 р. до Контракту №1/2014 від 01.08.2014 р.;
- копія Доповнення № 4/2018 від 20.12.2017 р. до Контракту №1/2014 від 01.08.2014 р.;
- копія Доповнення № 5/2018 від 20.05.2019 р. до Контракту №1/2014 від 01.08.2014 р.;
- копія Доповнення № 6/2019 від 06.08.2019 р. до Контракту №1/2014 від 01.08.2014 р.;
- копія Митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020 р.;
- копія Міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020 р., з перекладом;
- копія Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р., з перекладом;
- копія Протоколу загрузки (Пакувального листа) від 24.01.2020 р. до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р., з перекладом;
- копія Специфікації виробника товару № 10 від 24.01.2020 р. до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р., з перекладом;
- копія Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р., з перекладом;
- копія Сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0016476 від 24.01.2020 р., з перекладом;
- Витяг з каталогу виробника від 24.01.2020 р. «Елементи вихлопної системи (глушники та вихлопні труби, їх частини) до автомобілів;
- копія Комерційної пропозиції від 20.01.2020 р.;
- відомості про Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 012959г9пп від 08.04.2019 р.;
- відомості про Додаток № 1 від 08.04.2019 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 012959г9пп від 08.04.2019 р.;
- копія Страхового сертифікату № 012959г9пп/92 від 24.01.2020 р.;
- копія Договору транспортного експедирування № 01/2020-М від 03.01.2020 р.;
- копія Рахунку на оплату № 24-01/003 від 24.01.2020 р.;
- копія Довідки про транспортні витрати № 24/01-1 від 24.01.2020 р.;
- копія Довідки про транспортні витрати № 17 від 24.01.2020 р.;
- копія Заявки № 17 від 24.01.2020 р.;
- копія Заказу № 1MG/2020 від 20.01.2020 р.;
- копія Листа від 15.02.2019 р.;
- відомості про Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2014 р. по справі № 816/3712/14;
- відомості про Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі № 816/3712/14;
- відомості про Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 р. по справі № 816/3712/14;
- Декларація митної вартості до ЕМД № UA110320/2020/001185 у формі електронного окументу.
« 29» січня 2020 року о 10 год. 16 хв. на адресу Позивача надійшло Повідомлення № 236711, відповідно до якого посадова особа Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава» ОСОБА_1 , витребувала документи, які підтверджують митну вартість товарів.
Разом з Листом № 29/1 від 29.01.2020 р. Позивачем на адресу Відповідача, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково було надано копії наступних документів:
- прибуткову накладну № 3377 від 17.12.2019 р.;
- платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 97 від 13.01.2020 р.;
- прайс-лист виробника товару від 20.01.2020 р.
29 січня 2020 року на адресу Позивача надійшло Повідомлення № 236787, відповідно до якого посадова особа Відповідача ОСОБА_2 повідомила про те, що подані до митного оформлення документи, нібито, мають розбіжності та не містять відомостей щодо усіх складових митної вартості імпортованих товарів. Крім того, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України (надалі - «МК України»), використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 МК України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
На виконання зазначеної вище вимоги Позивачем було підготовлено та направлено на адресу Відповідача Лист № 31 від 04.02.2020 р., а також Лист № 32 від 04.02.2020 р. з наданням пояснень відносно тверджень посадової особи Відповідача ОСОБА_2 , що зазначені у повідомленнях 236787 від 29.01.2020 р., № 236817 від 29.01.2020 р., № 236820 від 29.01.2020 р., а також з наданням копій додаткових документів, які підтверджують заявлену Позивачем митну вартість товарів, а саме:
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за 2019 р. станом на 31.12.2019 р.;
- прибуткова накладна № 161 від 04.02.2019 р.;
- прибуткова накладна № 359 від 29.03.2019 р.;
- прибуткова накладна № 614 від 04.06.2019 р.;
- прибуткова накладна № 1359 від 22.07.2019 р.;
- прибуткова накладна № 1652 від 16.08.2019 р.;
- прибуткова накладна № 1815 від 03.09.2019 р.;
- прибуткова накладна № 1943 від 12.09.2019 р.;
- прибуткова накладна № 2308 від 07.10.2019 р.;
- прибуткова накладна № 3377 від 17.12.2019 р. (повторно);
- оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 за грудень 2019 р. станом на 31.12.2019 р.;
- платіжне доручення № 4509 від 29.01.2020 р. про сплату автотранспортних послуг в сумі 18 804,97 грн. згідно Рахунку №24-01/003 від 24.01.2020 р.;
- переклад Рахунка-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р.;
- переклад Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.;
- переклад Митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020 р.;
- заява постачальника стосовно транспортних витрат на експорт від 24.01.2020 р., з перекладом;
- заява про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019 р.;
- ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019 р.;
- рахунок-фактура № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 р., з перекладом;
- доповнення №1/2014 від 01.08.2014 р. до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.;
- лист від постачальника від 31.01.2020 р.;
- лист щодо експортної декларації від постачальника від 31.01.2020 р.
Також позивачем заявлено про неможливість подання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Лист №31 містив прохання завершити митне оформлення за електронною митною декларацією від 27.01.2020 №UA110320/2020/001185 у строки, передбачені частиною 1 статті 255 МКУ.
05 лютого 2020 року на адресу Позивача надійшло Повідомлення № 237669, відповідно до якого посадова особа Відповідача ОСОБА_2 повідомила про те, що за фактом опрацювання додаткових документів, наданих Позивачем разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р., у митного органу були достатні підстави вважати, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки недостовірності, що у свою чергу дає підстави митному органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України письмово вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
За результатами контролю правильності визначення митної вартості прийнято Рішення про коригування митної вартості Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020 р.
Митну вартість товару Відповідачем було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідно до ст. 59 МК України.
Відповідно до змісту оскаржуваного рішення № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020р.: «Поставка товару здійснюється згідно Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.
Відповідно до умов п. 5.1 даного Контракту ціни на товари формуються виходячи з діючих цін Постачальника. Окрім того, даним пунктом Контракту передбачено право Постачальника надавати знижки.
Наданий прайс-лист від 20.01.2020 р. має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МК України, адже містить виключно перелік товарів, заявлених за № UA110320/2020/001185.
Крім того, у наданому прайс-листі від 20.01.2020 р. зазначено ціни, які відповідають лише конкретній партії оцінюваного товару.
Вищезазначене може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари.
Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.
Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що „дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими „дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
П. 5.2 Контракту передбачено, що вартість товару зазначається у валюті євро після перерахунку згідно з середнім курсом Національного Польського Банку.
Наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 24.01.2020 р. №FE 10/WY/2020 містить інформацію про те, що загальна вартість товару становить 24 850,55 євро, що в перерахунку на польський злотий за курсом 1 євро=4,30 польських злотих складає 106 857,37.
Враховуючи дату складання рахунку 24.01.2020 р. за інформацією сайту у всесвітній мережі Інтернет www.nbp.pl, було встановлено, що станом на дату 23.01.2020 р., що передує даті рахунку і відповідає правилам застосування курсів валют відповідно до законодавства Польщі, курс 1 євро становить 4,2463 польських злотих. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 164,82 євро.
Станом на 24.01.2020 р. курс злотого до євро становив 4,2461. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 166,00 євро.
Враховуючи вищезазначене, числове значення перерахунку у національну валюту Польщі є невірним.
Згідно наданої митної декларації країни відправлення від 24.01.2020 р. № 20PL394010E0063465 вартість товару на умовах EXW у польських злотих становить 107 678,00.
Під час перерахунку даної суми у євро за курсом Міністерства фінансів Польщі на січень 2020 року, встановленого для використання в митних цілях згідно офіційного сайту www.podatki.gov.pl) - 1 євро = 4,2644 польських злотих, становить 25 250,45 євро.
Згідно п. 2.1.1. Контракту № 1/2014 товар постачається на умовах EXW Wysocko Wielkie (Польща).
На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 р., умови поставки EXW передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування,транспортні витрати до кордону України.
Згідно Договору про транспортне експедирування від 03.01.2020 р. №01/2020-М транспортування оцінюваного вантажу покладено на ФОП
ОСОБА_5. П. 4.4 даного контракту оплата витрат на експедирування вантажу здійснюється на підставі документів (рахунки,накладні) шляхом банківського переводу.
Враховуючи відсутність термінів відстрочення оплати у заявці на автоперевезення від 24.01.2020 №17, рахунку на оплату послуг від 24.01.2020 №24-01/003, а також наявності у імпортера рахунку, транспортні витрати повинні бути сплачені.
В графі 70 «Призначення платежу» наданого платіжного доручення від 13.01.2020 р. № 97 зазначено «Оплата по контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.».
Вищезазначений Контракт у п. 1.1 містить інформацію про те, що орієнтована вартість Контракту становить 300 000,00 євро.
Відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 р. № 2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Специфікація № 10 від 20.01.2020 р. фіксує вартість асортименту товару на рівні 24 850,55 євро.
Окрім того, даний платіжний документ не можливо ідентифікувати з поставною оцінюваного товару, оскільки він складений раніше, ніж узгоджено та зафіксовано ціни згідно комерційної пропозиції від 20.01.2020 р. б/н та замовлення імпортером асортименту товарів від 20.01.2020 р. № 1MG/2020.
Сума, сплачена за наданими платіжними дорученнями становить 26 611,79 євро.»
У зв`язку з незгодою декларанта з Рішенням митниці про коригування заявленої митної вартості від 05.02.2020 №UА110000/2020/000073/2, заявлені товари випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, з урахуванням положень частини 7 статті 55 МКУ, за ЕМД від 11.02.2020 №UА110320/2020/001946.
У свою чергу, Позивачем на адресу Відповідача було направлено Лист № 32/2 від 07.02.2020 р. та Лист № 33 від 07.02.2020 р. з поясненнями відносно тверджень посадової особи митного органу, що викладені у Повідомленні № 237669 від 05.02.2020 р., а також надано копії наступних документів:
- лист постачальника, який являється безпосереднім виробником товару, від 05.02.2020 р. з роз`ясненням стосовно курсу перерахунку валют;
- рахунок-фактура № FE/14/ 154 від 05.09.2014 р., з перекладом;
- специфікація № 154 від 05.09.2014 р. до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р., з перекладом;
- комерційна пропозиція від 01.08.2014 р.;
- рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2014/000080/2 від 19.09.2014 р.;
- постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року по справі № 816/3712/14 (повторно);
- ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 р. по справі № 816/3712/14 (повторно);
- ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 р.;
- митна декларація № 806020002/2015/000754 від 29.01.2015 р.
13 лютого 2020 року Відповідачем направлено на адресу Позивача Лист № 75-08-03-1/15/13/1433 щодо результатів розгляду звернень Позивача № 33 від 07.02.2020 р. та № 35 від 12.02.2020 р., в якому зазначено про відсутність підстав для розгляду питання щодо скасування спірного рішення.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно частини 6 та 7 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Із системного аналізу вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Також, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Щодо висновків Відповідача, які зроблені у оскаржуваному Рішенні: «Поставка товару здійснюється згідно Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.
Відповідно до умов п. 5.1 даного Контракту ціни на товари формуються виходячи з діючих цін Постачальника. Окрім того, даним пунктом Контракту передбачено право Постачальника надавати знижки.», суд зазначає наступне.
Так, згідно п. 5.1. Контракту (мовою оригіналу): «Цены на товар формируются исходя из действующих цен Поставщика. Поставщик может предоставить Покупателю скидки…».
Судом встановлено, що у наданих Постачальником, який являється безпосереднім виробником товару, комерційних документах на відвантажену партію товару (згідно Міжнародної автотранспортної накладної (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020 р.), які містять цінові значення товарів, а саме в Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р., в Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту, в Комерційній пропозиції від 20.01.2020 р., в Прайс-листі виробника (Постачальника) товару від 20.01.2020 р., - не зазначені дані щодо наявності знижок або дисконту на ціну товару та числові дані таких знижок чи дисконту, що свідчить про їх відсутність, а передбачена у п. 5.1. Контракту умова про можливість надання Постачальником знижки є його абсолютним правом, а не обов`язком.
Стосовно висновків Відповідача, які зроблені у оскаржуваному Рішенні: «Наданий прайс-лист від 20.01.2020 р. має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МК України, адже містить виключно перелік товарів, заявлених за № UA110320/2020/001185.
Крім того, у наданому прайс-листі від 20.01.2020 р. зазначено ціни, які відповідають лише конкретній партії оцінюваного товару.
Вищезазначене може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари.
Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.
Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що „дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими „дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.», суд вважає за необхідне зазначити, що наданий до митного оформлення Прайс-лист виробника товару від 20.01.2020 р. у розумінні ст. 52 МК України має об`єктивний характер, оскільки містить, на думку суду, достовірні відомості про вартість товарів. При цьому, форма та зміст наданого Прайс-листа виробника товару визначається виключно Постачальником, з урахуванням вимог, необхідних для ідентифікації товарів, а саме, відомостей про: найменування товару, артикул, одиниці виміру, ціну, валюту, умови поставки, дату початку дії Прайс-листа, печатку Постачальника із зазначенням адреси та контактних даних (контактна інформація про Постачальника). Відомості, що зазначені у наданому Прайс-листі виробника товару, відображають фактично доступний асортимент товару на складі Постачальника станом на конкретну дату складання такого Прайс-листа.
Також слід зазначити про те, що загальносвітова практика щодо зазначення відомостей у прайс-листах та їх форми є суто суб`єктивним оціночним поняттям, яке не закріплено будь-яким нормативно-правовим актом національного та/або міжнародного законодавства.
Таким чином, суд вважає, що наданий до митного оформлення Прайс-лист виробника товару від 20.01.2020 р. безпідставно піддається сумніву та відхиляється Відповідачем як доказ митної вартості товару.
Крім того, суд звертає увагу на те, що Прайс-лист виробника товару від 20.01.2020 р. адресовано не особисто Позивачеві, а невизначеному колу осіб. При цьому немає жодного обмеження терміну дії наданого Прайс-листа та кола покупців, яким пропонуються саме зазначені умови продажу.
Викладене вище підтверджується Листом Постачальника від « 31» січня 2020 року, який було надано Відповідачу разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р.
Щодо висновків посадової особи Відповідача, які зроблені у оскаржуваному Рішенні: «П. 5.2 Контракту передбачено, що вартість товару зазначається у валюті євро після перерахунку згідно з середнім курсом Національного Польського Банку.
Наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 24.01.2020 р. №FE 10/WY/2020 містить інформацію про те, що загальна вартість товару становить 24 850,55 євро, що в перерахунку на польський злотий за курсом 1 євро=4,30 польських злотих складає 106 857,37.
Враховуючи дату складання рахунку 24.01.2020 р. за інформацією сайту у всесвітній мережі Інтернет www.nbp.pl, було встановлено, що станом на дату 23.01.2020 р., що передує даті рахунку і відповідає правилам застосування курсів валют відповідно до законодавства Польщі, курс 1 євро становить 4,2463 польських злотих. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 164,82 євро.
Станом на 24.01.2020 р. курс злотого до євро становив 4,2461. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 166,00 євро.
Враховуючи вищезазначене, числове значення перерахунку у національну валюту Польщі є невірним.
Згідно наданої митної декларації країни відправлення від 24.01.2020 р. № 20PL394010E0063465 вартість товару на умовах EXW у польських злотих становить 107 678,00.
Також суд вважає за необхідне зазначити про те, що у комерційних документах, які містять числові значення ціни товарів, ціна зазначена виключно у валюті ЄВРО, що передбачено Контрактом та не суперечить його змісту.
Відповідно до умов Доповнення № 1/2014 від 01.08.2014 р. щодо змін п. 5.2. Контракту, яке було надано Позивачем на адресу Відповідача разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р. (мовою оригіналу): «Цена в инвойсе будет выставлена в валюте Евро, после пересчета, согласно среднему курсу Национального Польского Банка в день выставления инвойса или согласно другому курсу, установленному Поставщиком. Курс Евро по отношению к польскому злотому, определенный одним из вышеуказанных способов, указывается в инвойсах и спецификациях, выставляемых Поставщиком в рамках настоящего Контракта, и являющихся его неотъемлемой частью. Стоимость погрузочных работ, стоимость оформления сертификата происхождения Товара, а также стоимость оформления экспортной таможенной декларации и других формальностей, необходимых для экспорта, включены в цену товара.».
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що перерахунок вартості, що зазначена у валюті Євро в Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та у Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту, у валюту польський злотий за курсом 1 євро = 4,3000 польських злотих, не суперечить умовам Контракту та має математично вірні числові значення.
Отже, курс польського злотого та статистична вартість товару у валюті польський злотий, що зазначена в Рахунку-фактурі, ніяким чином не впливає на рівень заявленої митної вартості оцінюваних товарів (ЕМД №UA110320/2020/001185) у розумінні ч. 4 ст. 58 МК України, відповідно до якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Крім того, курс валют, що зазначений у Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та у Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту ніяким чином не впливає на рівень заявленої митної вартості оцінюваних товарів за ЕМД №UA110320/2020/001185 у розумінні ч. 5 ст. 58 МК України, відповідно до якої ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як наслідок, курс польського злотого та статистична вартість товару у валюті польський злотий, що вказаний у вищезазначених Рахунку-фактурі та Специфікації, ніяким чином не впливає на базу оподаткування і суму податків і зборів, що підлягають сплаті по зазначеній ЕМД.
Окремо слід зазначити про те, що згідно наданої Митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020 р., статистична вартість товару на умовах поставки EXW Wysocko Wielkie (Інкотермс 2010) у польських злотих становить 107 678,00 (графа 46 митної декларації) та піддається обчисленню: до митної вартості включається вартість товарів згідно Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. в сумі 24 850,55 Євро та витрати на транспортування до кордону Польщі, середня вартість яких згідно наданої постачальником заяви стосовно експортних витрат на експорт від 24.01.2020 р. складає 400,00 Євро, перераховані за курсом Міністерства фінансів Польщі на січень 2020 року, встановленого для використання в митних цілях згідно офіційного сайту www.podatki.gov.pl - 1 євро = 4,2644 польських злотих.
Зазначене вище, в свою чергу, підтверджується заявою Постачальника стосовно транспортних витрат на експорт від 24.01.2020 р., а також пояснення Постачальника стосовно формування статистичної вартості у графі 46 митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020 р. (Лист від 31.01.2020 р.), які були надані Позивачем на адресу Відповідача разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р.
Стосовно висновків посадової особи Відповідача, які зроблені у оскаржуваному Рішенні: «Згідно п. 2.1.1. Контракту № 1/2014 товар постачається на умовах EXW Wysocko Wielkie (Польща).
На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 р., умови поставки EXW передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування,транспортні витрати до кордону України.
Згідно Договору про транспортне експедирування від 03.01.2020 р. №01/2020-М транспортування оцінюваного вантажу покладено на ФОП
ОСОБА_5. П. 4.4 даного контракту оплата витрат на експедирування вантажу здійснюється на підставі документів (рахунки,накладні) шляхом банківського переводу.
Враховуючи відсутність термінів відстрочення оплати у заявці на автоперевезення від 24.01.2020 №17, рахунку на оплату послуг від 24.01.2020 №24-01/003, а також наявності у імпортера рахунку, транспортні витрати повинні бути сплачені.», суд зазначає, що згідно п. 4.4. Договору транспортного експедирування № 01/2020-М від 03.01.2020 р., оплата витрат на експедирування вантажу здійснюється на підставі документів (рахунки, накладні) шляхом банківського перерахунку. Згідно п. 4.1. даного Договору, та п. 12 Заявки на автоперевезення № 17 від 24.01.2020 р., розрахунки між клієнтом та експедитором здійснюються за домовленістю сторін, шляхом безготівкового розрахунку. Суд звертає увагу, що даними пунктами не зафіксована конкретний порядок оплати за послуги транспортного експедирування (автотранспортні послуги), а саме, як у формі передоплати, так у і формі відстрочення платежу.
Факт сплати послуг транспортного експедирування (автотранспортні послуги) у формі відстрочення платежу підтверджується Платіжним дорученням № 4509 від 29.01.2020 р., що надавалося Позивачем на адресу Відповідача разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р., та долучене до матеріалів справи.
Щодо висновків, викладених у оскаржуваному Рішенні: «В графі 70 «Призначення платежу» наданого платіжного доручення від 13.01.2020 р. № 97 зазначено «Оплата по контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р.».
Вищезазначений Контракт у п. 1.1 містить інформацію про те, що орієнтована вартість Контракту становить 300 000,00 євро.
Відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 р. № 2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Специфікація № 10 від 20.01.2020 р. фіксує вартість асортименту товару на рівні 24 850,55 євро.
Окрім того, даний платіжний документ не можливо ідентифікувати з поставною оцінюваного товару, оскільки він складений раніше, ніж узгоджено та зафіксовано ціни згідно комерційної пропозиції від 20.01.2020 р. б/н та замовлення імпортером асортименту товарів від 20.01.2020 р. № 1MG/2020.
Сума, сплачена за наданими платіжними дорученнями становить 26 611,79 євро», суд зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи, а саме, платіжного доручення в іноземній валюті № 97 від 13.01.2020 р., вбачається, що пункт платіжного доручення 70 містить інформацію про зовнішньоекономічний контракт, за яким було проведено платіж в сумі 26 611,79 Євро. Дане платіжне доручення є підтвердженням оплати за попередню партію товару, що постачалась по Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р. згідно Рахунку-фактури № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 р., та оформлена за ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019 р. Сума рахунку-фактури № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 р. складає 26 611,79 Євро.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на адресу Відповідача разом з Листом № 32 від 04.02.2020 р. додатково надавалася Заява про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019 р. на суму 26 611,79 Євро, що передувала оплаті за товар згідно вищезазначеного платіжного доручення, із зазначенням у гр. «Підстава для купівлі іноземної валюти на МВРУ» реквізитів зовнішньоекономічного Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р. та Митної декларації №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019 р., за якими проводилась післяоплата за поставлений товар та які були підставою для купівлі іноземної валюти.
Тобто, зазначене Платіжне доручення в іноземній валюті № 97 від 13.01.2020 р., а також Заява про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019 р. на суму 26 611,79 Євро, ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019 р. та Рахунок-фактуру №FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 р. надавалися Позивачем на адресу Відповідача з метою підтвердження факту оплати Покупцем (Позивачем) за раніше поставлений аналогічний товар цим же Постачальником.
Також суд зазначає, що відповідно до п. 2.1., п. 2.2., п. 4.1., п. 4.3. Постанови правління національного банку України № 216 від 28.07.2008 р. «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», обов`язковими реквізитами графи «Призначення платежу» повідомлення про переказ коштів є посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті.
Окремо суд звертає увагу на п. 5.3. Контракту, відповідно до якого (мовою оригіналу): «Оплата за каждую поставку осуществляется в ЕВРО не позднее 30 дней с монета выставления инвойса банковскими переводами по системе S.W.I.F.T на расчетный счет Поставщика, указанный в настоящем Контракте».
Таким чином, оплата за товар, поставлений згідно ЕМД №UA110320/2020/001185 від 27.01.2020 р., має бути здійснена не пізніше 30 днів з моменту виставлення рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р.
Стосовно висновків, які зроблені Відповідачем у спірному Рішенні: «Своїм листом імпортером зазначено, що розширений прайс-лист виробника міститься на офіційному сайті компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.» (Польща). Однак, файл з назвою «polmostrow cennik 2019-12-02.xls» не містить цінових характеристик товару за відповідними артикулами. Зазначено лише відомості щодо артикулу, статусу, хім. складу (алюміній, нержавіюча сталь), назва фітингу, застосування, замінники.», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що Листом № 32 від 04.02.2020 р. із додатками до нього Позивачем на адресу Відповідача надано роз`яснення щодо повідомлень № 236787 від 29.01.2020 р., № 236817 від 29.01.2020 р., № 236820 від 29.01.2020 р.
Суд зауважуе, що надане посилання в мережі Інтернет на офіційний сайт компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.», яка являється безпосереднім виробником товару, стосувалось каталогу на асортимент продукції виробника товару, про що зазначено вище. У зв`язку з даною обставиною, суд вважає, що твердження посадової особи Відповідача: «Своїм листом імпортером зазначено, що розширений прайс-лист виробника міститься на офіційному сайті компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.» не відповідає дійсності.
На підтвердження інформації щодо наявності каталогу виробника на офіційному сайті компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.» за зазначеним Позивачем посиланням у мережі Інтернет, Позивачем до суду надано графічне зображення сайту (назва каталогу на даному зображенні «Product Calatog 2015 - offline», його виділено прямокутною геометричною фігурою).
Також варто зауважити про те, що файл з назвою «Cennik XLS 02.12.2019», який також розміщений на офіційному сайті компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.» і посилання на який робить Відповідач у Повідомленні 237669 за номером 2 від 05.02.2020 р., не можна розцінювати як прайс-лист не лише з його змісту, а й з висновків Відповідача, що зроблені ним у Повідомленні 236787 за номером 1 від 29.01.2020 р. і які стосуються суб`єктивної думки Відповідача відносно загальносвітової практики прейскуранта (прайс-листа).
Стосовно висновків Відповідача, які зроблені у оскаржуваному Рішенні: «Разом з тим, в віданні митного органу наявні інформація щодо попередніх митних оформлень ідентичних товарів за прайс-листом від виробника товару «POLMOstrow Sp. z o.o.», що фіксує ціни на товари з 04.12.2019 р. Згідно даного документу, вартість асортименту оцінюваного товару відповідних артикулів згідно рахунку-фактури від 24.01.2020 № FE 10/WY/2020 є відмінною, ніж заявлено імпортером у прайс-листі виробника від 20.01.2020 р. Вищезазначене, підтверджує твердження митного органу щодо надання формування вартості спеціально для імпортера, а також ознаки суб`єктивності даного документу.», суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, а саме, Прайс-листа виробника товару від 20.01.2020 р., який наданий Позивачем до митного оформлення, то у розумінні ст. 52 МК України, на думку суду, він має об`єктивний характер, оскільки містить достовірні відомості про вартість товарів.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у Листі від компанії «POLMOstrow Sp. z o.o.», яка являється безпосереднім виробником товару, від 31.01.2020 р., (що раніше надавався Відповідачу в якості додатку до Листа № 32 від 04.02.2020 р.) Постачальником підтверджується чинність та об`єктивність наданого до митного оформлення Позивачем Прайс-листа виробника товару від 20.01.2020 р. на дату поставки партії товару по Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 р., згідно Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р., Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту по CMR А № 0138092 від 24.01.2020 р.
Вищезазначене, в свою чергу, спростовує суб`єктивне твердження Відповідача щодо формування вартості спеціально для імпортера, а також підтверджує ознаки об`єктивності наданого Позивачем до митного оформлення Прайс-листа виробника товару.
Також неможливо стверджувати про об`єктивність та достовірність даних, що зазначені у Прайс-листі від 04.12.2019 р., на який посилається Відповідач у повідомленні № 237669 від 05.02.2020 р. (повідомлення №2) та у оскаржуваному Рішенні, оскільки об`єктивність та достовірність даних, наведених у ньому, матеріалами справи не підтверджена.
Стосовно висновків, зроблених у оскаржуваному Рішенні: «Також імпортером не спростоване невірне числове значення застосування перерахунку вартості товару з євро у національну валюту Польщі - злотий. Надана імпортером в якості додаткового документу Специфікація № 1/2014 від 01.08.2014 р. вносить зміни до п. 5.2 Контракту №1/2014 щодо того, що перерахунок валюти контракту до злотого може встановлюватись згідно середнього курсу Національного Польського Банку, або згідно іншого курсу, встановленого Постачальником. Разом з тим, в листах від постачальника зазначено інформацію лише щодо застосування курсу валют в разі перерахунку вартості товару, вказаної в митній декларації експорту. Інформація постачальника щодо середнього курсу, застосованого ним при формуванні вартості за специфікацією № 10 та рахунку-фактурі №FE 10/WY/2020 компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» не надано. Тобто, даний факт не спростовано документально.», суд зазначає, що надані до митного оформлення Рахунок-фактура № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та Специфікація № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту містять інформацію, в т.ч., щодо загальної вартості товару, яка становить 24 850,55 ЄВРО.
Слід зазначити, що у комерційних документах, які містять числові значення ціни товарів, ціна зазначена виключно у валюті ЄВРО, що передбачено Контрактом та не суперечить його змісту.
Згідно наданого Доповнення №1/2014 від 01.08.2014 р. щодо умов п. 5.2. Контракту, відповідно до якого (мовою оригіналу) «Цена в инвойсе будет выставлена в валюте Евро, после пересчета, согласно среднему курсу Национального Польского Банка в день выставления инвойса или согласно другому курсу, установленному Поставщиком. Курс Евро по отношению к польскому злотому, определенный одним из вышеуказанных способов, указывается в инвойсах и спецификациях, выставляемых Поставщиком в рамках настоящего Контракта, и являющихся его неотъемлемой частью. Стоимость погрузочных работ, стоимость оформления сертификата происхождения Товара, а также стоимость оформления экспортной таможенной декларации и других формальностей, необходимых для экспорта, включены в цену Товара.», суд зазначає, що зазначений в Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та у Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту курс перерахунку валюти Євро у валюту польський злотий складає 1 євро = 4,3000 польських злотих, визначений Постачальником згідно п. 5.2. Контракту в частині (мовою оригіналу) «или согласно другому курсу, установленному Поставщиком», встановлений компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» і зафіксований у Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту 1 - не має доводитись або спростовуватись, оскільки є вже доведеним документально із зазначенням у відповідних комерційних документах, підписаних постачальником та завірених його печаткою.
Математичний розрахунок за курсом 1 євро = 4,3000 Польських злотих: 24 850,55 ЄВРО * 4,3000 = 106 857,37 Польських злотих.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що перерахунок вартості, що зазначена у валюті Євро в Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 р. та у Специфікації № 10 від 24.01.2020 р. до Контракту, у валюту польський злотий за курсом 1 євро = 4,3000 польських злотих не суперечить умовам Контракту та має математично вірні числові значення.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 цієї статті).
Згідно зі ст. 249 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідач не довів суду обов`язкову в силу частини 1 статті 55 Митного кодексу України наявність передбачених частиною 6 статті 54 Митного кодексу України випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а відтак, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішення та картки відмови.
Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 4204,00 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням № 5199 від 19.06.2020 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4204,00 грн підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно дост. 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник