Справа № 320/8346/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 вересня 2020 року справа № 320/8346/20
Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату, оформлені витягом з протоколу від 12 червня 2020 року №53 в частині відмови щодо внесення змін в квартирну справу, зарахувавши членами сім`ї ОСОБА_1 онуків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та включення в розрахунки грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 (десяти) кв.м.;

- зобов`язати житлову комісію Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату до внесення змін в квартирну справу, зарахувавши членами сім`ї ОСОБА_1 онуків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та до включення в розрахунки грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 (десяти) кв.м.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату, оформленого витягом з протоколу від 12 червня 2020 року №53 в частині відмови щодо внесення змін в квартирну справу, зарахувавши членами сім`ї ОСОБА_1 онуків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та включення в розрахунки грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 (десяти) кв.м., а також зобов`язання житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату внести зміни в квартирну справу, зарахувавши членами сім`ї ОСОБА_1 онуків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та включити в розрахунки грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 (десяти) кв.м.

Так, до позовної заяви позивачем додано копію витягу з протоколу засідання житлової комісії Ірпінсько-Бучанського ОМВК від 12.06.2020 №53, з якого вбачається, що полковник запасу ОСОБА_1 02.06.2020 звернувся до військового комісара Ірпінсько-Бучанського ОМВК із заявою щодо розгляду на засіданні житлової комісії питання внесення змін у квартирну справу, а саме зарахування до членів сім`ї онуків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

28.06.2018 на підставі рішення житлової комісії Ірпінсько-Бучанського ОМВК, оформленим протоколом №38 від 27.06.2018, погоджено постановку на квартирний облік полковника запасу ОСОБА_1 з 25.02.1994 згідно загальної черги (першочергове з 07.06.2018) зі складом сім`ї 4 особи.

Рішенням житлової комісії Ірпінсько-Бучанського ОМВК, оформленим протоколом від 12.06.2020 №53, відмовлено полковнику запасу ОСОБА_1 у внесенні в квартирну справу онуків та залишено на квартирному обліку зі складом сім`ї чотири особи, у зв`язку з тим, що згідно довідки Ф-9 про склад сім`ї від 21.05.2020 №226 на утриманні ОСОБА_1 дійсно знаходилася сім`я у складі 4 особи, а внесення до житлової справи онуків суперечить вимогам п.1 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380.

Також рішенням житлової комісії Ірпінсько-Бучанського ОМВК, оформленим протоколом від 12.06.2020 №53, відмовлено ОСОБА_1 при включенні в розрахунки грошової компенсації за належне до отримання жиле приміщення додаткову площу в розмірі 10 кв.м.

Не погоджуючись із вказаним рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Таким чином, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача із правомірністю прийняття рішення житловою комісією Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату, оформленого протоколом від 12.06.2020 №53, про відмову внести зміни в квартирну справу позивача, зарахувавши членами сім`ї ОСОБА_1 онуків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та включити в розрахунки грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення додаткову жилу площу в розмірі 10 (десяти) кв.м.

Оскільки спірні правовідносини, пов`язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1 , призвели до звернення позивача до суду з позовом у справі № 320/8346/20, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

При цьому, суд враховує юридичну природу спору, що виник між сторонами, зокрема те, що цей спір стосується житлових відносин, а відтак не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, не зважаючи на суб`єктний склад учасників, зокрема участь у спорі суб`єкта владних повноважень.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами абзацу 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

В межах предмету цього спору той факт, що відповідачем є Ірпінсько-Бучанський об`єднаний міський військовий комісаріат не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із наданням позивачу та членам його сім`ї житлового приміщення, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк у цьому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №826/7399/18.

За приписами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на те, що позовна заява, з якою звернувся позивач, не містить публічно-правового спору, суд зазначає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами надіслати позивачу.

3. Роз`яснити, що позивач має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства із заявою в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного тексту ухвали 21.09.2020.

Суддя Кушнова А.О.