Справа № 200/6481/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 р. Справа№200/6481/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

08 липня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ), в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31 жовтня 2019 року № 1860 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1

- зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 жовтня 2019 року про призначення пенсії відповідно до п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» з 26.03.2010р. по 28.11.2010р., з 03.12.2010р. по 31.12.2010р. та 01.09.2017р. по 30.09.2019р., з 01.10.2019р. по 24.10.2019р., до пільгового стажу період роботи в ТОВ «Донбасвуглерозробка» з 06.04.2009р. по 11.02.2010p., до пільгового стажу періоди роботи з 01.06.2003р. по 29.04.2004р. та з 01.11.2004р. по 28.11.2007р. на підприємстві шахта № 2 «Новогродівська», до пільгового стажу періоди роботи з 15.06.2010р. по 02.07.2010р. та:з 23.09.2010р. по 13.10.2010р. на підприємстві ВП шахта «Україна», до пільгового стажу періоди роботи з 03.08.2016р. по 31.01.2017р. та з 06.02.2017р. по 24.10.2019р. з врахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці в період з 17 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року справу розглянуто 22 вересня 2020 року.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 жовтня 2019 року звернувся до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії згідно п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав для цього відповідачу необхідні документи. Проте, рішенням відповідача № 1860 від 31.10.2019 року було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Зазначає, що така відмова відповідача ґрунтується на тому, що відповідачем позивачу не зараховано до страхового та пільгового стажу певні періоди роботи позивача, оскільки відсутня сплата щомісячних страхових внесків, відсутні суми нарахованої заробітної плати, підприємство видобутком вугілля не займалось, професія позивача не передбачена Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, позивачем не відпрацьовано повний робочий день в підземних умовах.

З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його необгрунтованим та таким, що не відповідає Конституції України та законодавству з питань пенсійного забезпечення, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

В установлений законом строк, відповідачем наданий відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає, що Управлінням правомірно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача з 03.08.2016 по 31.01.2017 та з 06.02.2017 по 24.10.2019 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Курахівська», оскільки згідно наданої довідки про підземні спуски №440 від 25.10.2019 позивачем не відпрацьовано 80% робочого часу під землею, з 06.04.2009 по 11.02.2010 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», так як позивачем не надано пільгову довідку і довідку про підземні спуски в шахту. Також вказує, що Управлінням не було зараховано до пільгового та страхового стажу з 26.03.2010 по 28.11.2010 з 03.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.09.2017 по 30.09.2019 року не було сплачено страховий внесок підприємством ДП «Селидівввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» та з період з 01.10.2019 по 24.10.2019 на підприємстві ДП «Селидівввугілля» ВП «Шахта «Курахівська», через відсутність відомостей про сплату страхових внесків згідно форми ОК-5 від 30.10.2019.

Зазначає, що відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладено на страхувальника. Пенсійний фонд не повинен нести відповідальність за невиконання обов`язків страхувальником.

Тому вважаємо, що неможливість здійснення призначення пенсії позивачу викликана неправомірними діями з боку ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта «Курахівська», а не порушенням вимог чинного законодавства з боку відповідача, тому управління ПФУ не повинно нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків страхувальниками.

З огляду на вищевказане Селидовське об`єднане УПФУ Донецької області вважає, що не порушило прав позивача, діяло в межах наданих йому законами та нормативно-правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

З врахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області 15 жовтня 2002 року, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

25 жовтня 2019 року звернувся до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії згідно п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав для цього відповідачу необхідні документи.

Рішенням від 31 жовтня 2019 року № 1860 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Рішення обґрунтовано тим, що до пільгового стажу за п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) який дає право на призначення пенсії згідно пункту третього статті 114 Закону №1058 не залежно від віку не зараховано періоди: з 01.06.2003 по 29.10.2004 та з 01.11.2004 по 28.12.2007 в якості гірничого майстра, підземного заступника начальника дільниці ВТБ на підприємстві шахта №2 «Новогродівська», так як в цей період підприємство увійшло до складу Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація» і видобутком вугілля не займалось. Згідно пункту 3.1 наказу Міністерства палива та енергетики України від 24.05.2001 №237 «Про ліквідацію ДВАТ шахта №2 Новогродівська ДХК «Селидіввугілля» з 01 квітня 2001 року зупинено гірничі роботи. Підприємство не проводить відповідно видобуток вугілля. До пільгового стажу за Списком №1 - шахтарі зараховується період роботи працівників, зайнятих на підземних роботах на шахтах з видобутку вугілля, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не менше двох років. Тому, починаючи з 01.04.2003 зайнятість на даному підприємстві на підземних роботах зараховується лише до пільгового стажу за списком №1. Отже, позивачу зараховано тільки період з 01.06.2001 по 31.05.2001 рік ( 2 роки) до пільгового підземного стажу.

До пільгового стажу роботи не зарахований період з 15.06.2010 по 02.07.2010 та з 23.09.2010 по 13.10.2010 в якості виконуючого обов`язки начальника зміни на підприємстві ВП шахта «Україна», так як дана професія не передбачена Постановою КМУ №202 від 31.03.1994, зараховано до списку №1, який дає право на пенсію згідно пункту другого статті 114 Закону №1058.

До пільгового стажу не зараховано періоди: з 03.08.2016 по 31.01.2017 року та з 06.02.2017 по 24.10.2019 року за професією начальник дільниці, так як не відпрацьовано 80% робочого часу під землею згідно довідки про підземні спуски №440 від 25.10.2019; з 06.04.2009 по 11.02.2010 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», так як підприємство зареєстроване на території непідконтрольній українській владі (згідно службової записки №2626/08-01 від 26.07.2019 та не надано пільгову довідку і довідку про підземні спуски в шахту. До страхового стажу не зараховано період роботи: з 26.03.2010 по 28.11.2010 року, з 03.12.2010 по 31.12.2010 року та з 01.09.2017 по 30.09.2019 на підприємстві ВП шахта «Курахівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 30.10.2019), з 31.12.2010 по 01.09.2017 по 30.09.2019 року на підприємстві ВП шахта «Курахівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 30.10.2019) та період з 01.10.2019 по 24.10.2019, так як відсутні дані про нарахування заробітної плати (форма ОК-5 від 30.10.2019)

В рішенні зазначено, відповідно до наданих документів страховий стаж позивача склав 25 років 11 місяців 12 днів. В тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах дають право на пенсію згідно пункту третього статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 16 років 05 місяців 03 дні, за списком №1, який дає право на призначення пенсії згідно пункту другого статті 114 Закону №1058 - 4 роки 08 місяців 06 днів.

За таких обставин відмовлено позивачу в призначені пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами пункту третього статті 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. Право на пенсію за нормами пункту третього статті 114 Закону №1058 позивач набуде за умови роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та набуття 25 років пільгового стажу роботи в підземних умовах або за нормами пункту два статті 114 Закону №1058 в 50 років.

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , відповідно до записів в якій вбачається, що трудова діяльність позивача розпочата 29 травня 1991 року. Також записами в трудовій книжці підтверджено, що позивач дійсно працював на підприємстві ВП «Шахта «Україна» з 26.03.2010р. по 28.11.2010р., з 03.12.2010р. по 31.12.2010р. та 01.09.2017р. по 30.09.2019р., з 01.10.2019р. по 24.10.2019р., в ТОВ «Донбасвуглерозробка» з 06.04.2009р. по 11.02.2010p., з 01.06.2003р. по 29.04.2004р. та з 01.11.2004р. по 28.11.2007р. на підприємстві шахта № 2 «Новогродівська», з 15.06.2010р. по 02.07.2010р. та:з 23.09.2010р. по 13.10.2010р. на підприємстві ВП шахта «Україна», з 03.08.2016р. по 31.01.2017р. та з 06.02.2017р. по 24.10.2019р.

Зазначені обставини підтверджені також довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідкою про навчання позивача, наказами про проведення атестації робочих місць.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до приписів частини 3 статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах. Як встановлено судом, наявність пільгового стажу за дані періоди підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

До спірних правовідносин слід застосовувати "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №235/2357/17 (адміністративне провадження №К/9901/2383/17).

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Водночас, слід зазначити, що обов`язок проведення атестації робочих місць відповідно до законодавства покладений виключно на підприємства, організації, установи, а не на робітників, а відтак органи Пенсійного фонду не мають права перекладати відповідальність на фізичних осіб - пенсіонерів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Щодо строку звернення із цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Статтею 122 КАС України встановлено що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

В той же час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З системного аналізу зазначеної статті Закону № 1058 вбачається, що нараховані суми пенсійних виплат, на виплату яких особа мала або має право, але не отримала своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує такі виплати, виплачуються за минулий час без обмеження шестимісячним строком.

Крім того, аналіз статті 46 Закону № 1058 дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплати пенсії за минулий час:

- три роки - для особи, яка не отримувала пенсійні виплати з власної вини;

- без обмеження будь-якого строку - для особи, яка не отримувала пенсійні виплати з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення із цим позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 139 КАС при задоволені позову судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до положень цього Кодексу, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31 жовтня 2019 року № 1860 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 жовтня 2019 року про призначення пенсії відповідно до п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» з 26.03.2010р. по 28.11.2010р., з 03.12.2010р. по 31.12.2010р. та 01.09.2017р. по 30.09.2019р., з 01.10.2019р. по 24.10.2019р., до пільгового стажу період роботи в ТОВ «Донбасвуглерозробка» з 06.04.2009р. по 11.02.2010p., до пільгового стажу періоди роботи з 01.06.2003р. по 29.04.2004р. та з 01.11.2004р. по 28.11.2007р. на підприємстві шахта № 2 «Новогродівська», до пільгового стажу періоди роботи з 15.06.2010р. по 02.07.2010р. та:з 23.09.2010р. по 13.10.2010р. на підприємстві ВП шахта «Україна», до пільгового стажу періоди роботи з 03.08.2016р. по 31.01.2017р. та з 06.02.2017р. по 24.10.2019р. з врахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова