Справа № 500/1202/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1202/20 пров. № А/857/9683/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі суддею Дерех Н.В.; складене у повному обсязі 30 червня 2020 року) в адміністративній справі № 500/1202/20 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Тернопільській області (далі також - Управління) Ващуком С.Я. від 25.07.2018 № ТР909/759/АВ/СП-ФС про накладення штрафу в розмірі 11 169,00 грн.

Позовні вимоги мотивує протиправністю цієї постанови, оскільки працівники відповідача не повідомили її про проведення заходу державного контролю (нагляду), не направили запитів про надання інформації, пояснень, не здійснили жодних спроб для проведення такого заходу. Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) складений з порушенням вимог законодавства, не направлений на її адресу рекомендованим листом з описом документів, а справу щодо неї розглянуто за її відсутності, що порушує її право на участь у розгляді такої справи, надання заперечень, доказів, отримання професійної правничої допомоги. Також, що припис, який був предметом контролю заходу державного нагляду, скасований постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 у справі № 1940/1347/18, що виключає підставу для проведення такого заходу, а відтак і винесення оскаржуваної у цій справі постанови.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Управління Держпраці у Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що інспекційне відвідування, за результатами якого було винесено припис, проведене з дотриманням чинного законодавства. Станом на дату строку виконання припису (11.06.2018) ФОП ОСОБА_1 не надала інформації про стан його виконання та усунення виявлених порушень. Законодавством не передбачено, що представники Управління повинні були звертатися та повідомляти позивача про надання документів (інформації), а сама позивач була зобов`язана в зазначені строки поінформувати Управління про стан виконання припису на усунення виявлених порушень законодавства про працю, однак цього не зробила. Також Управління надсилало позивачу копію Акта для ознайомлення та повідомлення про час і місце розгляду справи, проте такі були повернуто Управлінню за закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, за касаційною скаргою Управління відкрито провадження у справі про визнання протиправними дій, наказу та скасування припису і постанов.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 11.05.2018 інспектор праці Управління склав припис про усунення виявлених порушень № ТР616/759/АВ/П щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , яку зобов`язав в строк до 11.06.2018 усунути порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», частини першої статті 116 КЗпП України, статті 29 КЗпП України та пункту першого постанови Кабінету Міністрів України № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць».

На підставі наказу Управління від 02.07.2018 за № 444, направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування) від 02.07.2018 за № 4.1/074/241 у період з 03.07.2018 по 04.07.2018 головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, за участю головного спеціаліста - інспектора праці Управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради, доручено провести захід державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування) у ФОП ОСОБА_1 щодо стану виконання припису від 11.05.2018 № ТР616/759/АВ/П (пункт 25 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

04.07.2018 уповноважена особа Управління за участю головного спеціаліста - інспектора праці Управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради склала Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування /невиїзного інспектування № ТР909/759/НД/АВ, у якому вказала, що таке інспекційне відвідування проведено в присутності представника ОСОБА_1 - Моленя Р.Б., однак такий Акт ним не підписаний.

Надалі позивачу направлено повідомлення про розгляд справи 25.07.2018 о 10:15 год. в приміщенні Управління за адресою: вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, про накладення фінансових санкцій; проте, таке повідомлення не було вручене позивачу.

25 липня 2018 року заступник начальника Управління виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № ТР909/759/НД/АВ/СП-ФС, якою наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 11 169,00 грн, на підставі абзацу шостого частини другої статті 265 КЗпП України.

Не погоджуючись з цією постановою про накладення штрафу, позивач оскаржила її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що абзацом другим пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 509 передбачено застосування штрафу на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, тобто за наслідками проведеної перевірки, а застосування штрафу на підставі акта про неможливість інспекційного відвідування не передбачено ні Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, ні Порядком № 509, ні статтею 265 Кодексу законів про працю України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що акт про неможливість інспекційного відвідування може бути лише підставою для вжиття заходів до суб`єкта господарювання з усунення встановлених перешкод.

Також, інспектор Держпраці не повідомляв позивача про інспекційне відвідування належним чином, оскільки матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про проведення інспекційного відвідування з відміткою про отримання позивачем. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували направлення на адресу позивача посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), не надано копії такого посвідчення, тобто відповідачем не дотримано вимог про належне повідомлення суб`єкта господарювання про проведення інспекційного відвідування.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877), частиною четвертою статті 2 якого визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема: органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

За приписами частини одинадцятої статті 4 Закону № 877 плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі - Порядок № 295), відповідно до пункту якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За вимогами пунктів 8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до пунктів 15 - 20, 23 Порядку № 295 за рішенням керівника органу контролю або його заступника, погодженим з об`єктом відвідування, інспектори праці за наявності підстав, визначених підпунктами 1, 4-7 пункту 5 цього Порядку, можуть проводити невиїзні інспектування у приміщенні відповідного органу контролю на підставі документів та пояснень, наданих об`єктом відвідування.

У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

За вимогами пунктів 6, 7 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За змістом цих норм штраф може бути застосовано лише за наслідками проведеної перевірки та на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення.

Як видно із Акта 04.07.2018 № ТР909/759/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування представником позивача був ОСОБА_2 , проте докази його представництва інтересів позивача до суду надані не були, що є підставою вважати, що представником відповідача було порушено процедуру проведення інспекційного відвідування позивача, або ж те, що така перевірка не проводилась.

Згідно із зазначеним вище Актом предметом контролю був стан виконання припису від 11.05.2018 № ТР616/759/АВ/П, проте постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 в адміністративній справі № 1940/1347/18 такий припис було визнано протиправним і скасовано. Вказане судове рішення набрало законної сили.

А відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також встановлено, що посадовими особами відповідача не було дотримано як процедури проведення інспекційного відвідування, так і порядку накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови, зокрема, відсутні належні повідомлення про це. Наявні у справі повідомлення були повернуті без вручення, при тому, що докази відмови позивача від отримання цих повідомлень у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеним приписам відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав достатніх доказів на спростування тверджень позивача і наданих ним доказів щодо допущення ним порушень при проведенні процедури перевірки. А наведені доводи позивача свідчить про те, що відповідачем було порушено принцип об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постанові від 07.02.2019 у справі № 201/3017/17, від 26.02.2019 у справі № 821/2424/15-а, від 27.02.2019 у справі № 210/3059/17 акт, складений за відсутності позивача, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на позивача, що порушує право позивача бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень, а порушення процедури проведення перевірки є достатньої підставою для скасування результатів цієї перевірки.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 156/404/17, необізнаність позивача про час та дату розгляду справи про притягнення його до відповідальності є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про застосування штрафу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року в адміністративній справі № 500/1202/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 24 вересня 2020 року.