Справа № 120/3508/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2020 р. Справа № 120/3508/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД" (далі - ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 17 червня 2020 року № .

В обґрунтування позову зазначає, що вказаним податковим повідомленням-рішенням до ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" застосовано штрафні санкції в сумі 250000 грн. за порушення ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Позивач вважає, що таке рішення суперечить нормам чинного законодавства є протиправним та підлягає скасуванню. Зокрема, позивач переконаний, що відповідач наділений повноваженнями щодо надання ліцензії на право роздрібної торгівлі лише алкогольними напоями і тютюновими виробами, однак не ліцензій на право торгівлі пальним, що свідчить про відсутність повноважень на проведення перевірки та винесення за її результатами податкового повідомлення-рішення. ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" зазначає, що застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензій прямо пов`язане із встановленням факту продажу такого підакцизного товару. При цьому, якщо пальне передається з відповідального зберігання його власнику через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, то такі колонки, на переконання позивача, є лише засобами вимірювання пального. Зазначає, що правовідносини, які були зафіксовані в акті перевірки, не були купівлею-продажем підакцизних товарів, не підпадають під дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки у період з 01 липня 2019 року по 22 серпня 2019 року товар (пальне) зберігався на відповідальному зберіганні ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" та передавався власникам за їх вимогами. Крім того, позивач вважає, що відповідач не зважив на добросовісність платника та вчинення ним усіх дій щодо отримання ліцензії, самостійного зупинення продажу ним пального до моменту отримання ліцензії.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 24 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

14 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУ ДПС у Вінницькій області, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що з огляду на приписи податкового законодавства та законодавства, яке регулює виробництво, обіг та ліцензування підакцизних товарів, саме податковий орган є тим суб`єктом владних повноважень, на який покладено функціональні обов`язки з ліцензування торгівлі пальним та проведення перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів. Зазначає, що позивач, будучи обізнаним про запровадження ліцензування з 01 липня 2019 року Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року №2628-УІІІ, яким внесено зміни до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо ліцензування з 01 липня 2019 року для провадження діяльності із роздрібної торгівлі пальним з метою отримання ліцензії звернувся лише 04 вересня 2019 року. Крім того, вказує, що позивачем на надано доказів вчинення відповідних дій, а саме звернення до контролюючого органу до 01 липня 2019 року на АЗС за місцем провадження діяльності. При цьому факт реалізації пального за період з 01 липня 2019 року по 26 серпня 2019 року встановлений за результатами перевірки. Вважає. що ГУ ДПС у Вінницькій області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 17 червня 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію у вигляді штрафу в розмір 250000 грн. за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, діяло на підставі, в спосіб, передбачений чинним законодавством.

Одночасно з відзивом на позов відповідачем продано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у задоволенні якого ухвалою суду від 18 серпня 2020 року відмовлено.

Відповідь на відзив та заперечення сторонами до суду подано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що наказом ГУ ДПС у Вінницькій області від 26 травня 2020 року № 1779 визначено провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, автодорога Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, 271 км. + 490 м, буд. 1А, Автозаправний комплекс, з 28 травня 2020 року терміном 10 днів, період, що перевіряється - 01 липня 2019 року.

Відповідно до вказаного наказу 28 травня 2020 року начальнику відділу ГУ ДПС у Вінницькі області Осадчук Сергію Вячеславовичу та головному державному ревізору-інспектору ГУ ДПС у Вінницькій області Станіславу Вадиму Ігоровичу видані направлення на перевірку № 1120 та № 1121.

29 травня 2020 року на підставі наказу на перевірку та вказаних направлень посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС, що розташована за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, автодорога Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, 271 км. + 490 м, буд. 1А, Автозаправний комплекс, з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, за результатами якої 29 травня 2020 року складено акт № 73/32/24898170.

За змістом вказаного акта згідно баз даних АІС "Податковий блок" підсистеми чеки РРО встановлено здійснення роздрібної торгівлі пальним (дизельне паливо, бензин, газ скраплений) за період з 01 липня 2019 року по 26 серпня 2019 року, а саме, (вибірково) без наявності ліцензії:

Дизельне пальне за ціною 25,20 грн./1л в кількості 48 л на суму 1209,6 грн. (чек РРО № 2733 від 01 липня 2019 року);

Газ скраплений за ціною 12,66 грн./1л в кількості 24 л на суму 303,84 грн. (чек РРО № 2754 від 04 липня 2019 року);

Бензин А-92 Євро за ціною 26,10 грн./1л в кількості 12 л на суму 313,20 грн. (чек РРО № 2755 від 04 липня 2019 року);

Дизельне пальне за ціною 24,60 грн./1л в кількості 43 л на суму 1057,8 грн. (чек РРО № 2906 від 31 липня 2019 року);

Газ скраплений за ціною 11,16 грн./1л в кількості 531 л на суму 1925,96 грн. (чек РРО №3081 від 21 серпня 2019 року).

Отже, як зазначено в акті, встановлено порушення ч. 2 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень, відповідачем 17 червня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення, згідно з яким до ТОВ "ВКФ "Сенс ЛТД" застосовані фінансові санкції у сумі 250000 грн. за роздрібну торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно пункту 41.1. статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України є Закон Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в редакції Закону № 2628-VIII від 23 листопада 2018 року (далі також Закон №481).

Відповідно до ст. 1 Закону №481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до положень статті 15 Закону № 481 імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання, що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним.

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Закону № 481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у розмірі 250000 грн.

Із аналізу процитованих норм видно, що у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії застосовується штраф.

Щодо посилань позивача про відсутність в контролюючого органу повноважень на проведення перевірки, то суд зауважує про наступне.

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону №481 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Державну мигну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 Державну податкову службу зареєстровано як юридичну особу 17 травня 2019 року ().

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 затверджено Положення про Державну податкову службу України. Іншою постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовано шляхом його приєднання до відповідного територіального органу Державної податкової служби Головного управління ДПС у Вінницькій області. З метою реалізації вказаної постанови, наказом Державної податкової служби України від 12 липня 2019 року № 14 затверджено положення про територіальні органи ДПС, зокрема Положення про Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - Положення).

Відповідно до абз. 1 п. 3 вказаного Положення основними завданнями ГУ ДПС є забезпечення реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, здійснення у межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Пунктом 4 Положення передбачено, що ГУ ДПС відповідно до покладених на нього завдань: виконує роботу, пов`язану із здійсненням ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним, зберігання пального та контроль за таким виробництвом; здійснює ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, зберігання пального (п.п.23); здійснює контроль за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального та забезпечує міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.24); здійснює заходи щодо запобігання та виявлення порушень вимог законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (п.п.26); проводить роботу, пов`язану з боротьбою з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального та інших підакцизних товарів (продукції) (п.п.29); здійснює контроль за дотриманням встановлених законом строків проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону (п.п.32).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р Державною податковою службою України видано наказ від 28 серпня 2019 року №36, згідно з яким розпочато виконання Державною податковою службою України (ДПС) функцій і повноважень Державної фіскальної служби України (ДФС), що припиняється.

Підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 визначено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

На виконання даних правових актів в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області видано наказ № 7 від 29 серпня 2019 року про початок діяльності Головного управління ДПС у Вінницькій області та виконання ним функцій і повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області, що припиняється.

Таким чином, на дату проведеної фактичної перевірки, як і на дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області було органом ліцензування роздрібної торгівлі пальним до повноважень якого належить контроль за дотриманням законодавства з питань ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до п. 20.1.10 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу вказаної правової норми слідує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16.

Згідно із п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З вказаних норм слідує, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Суд, вважає за доцільне зауважити, що фактичні перевірки мають певну специфіку щодо процедури їх проведення і, як слідує з положень п.81.1 ст.81 ПК України, можуть бути розпочаті як в присутності власника чи керівника закладу, так і в присутності його посадових (службових) осіб або його уповноваженого представника, або осіб, які фактично проводять розрахункові операції (незалежно від належного чи не належного оформлення трудових відносин цих осіб).

За наведеного суд відхиляє твердження позивача щодо відсутності повноважень у відповідача на проведення перевірки та прийняття за її результатами рішення, та бере до уваги доводи відповідача в цій частині.

Щодо порушень ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та застосованих до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі по 250000 грн. спірним рішенням, то суд зазначає таке.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів внесено зміни до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набирають чинності з 01 липня 2019 року.

Відтак, для здійснення такого виду господарської діяльності як роздрібна торгівля пальним, позивач був зобов`язаний завчасно, тобто до 01 липня 2019 року отримати відповідну ліцензію.

Як уже зазначалося на підставі баз даних АІС "Податковий блок" підсистеми чеки РРО встановлено здійснення роздрібної торгівлі пальним (дизельне паливо, бензин, газ скраплений) за період з 01 липня 2019 року по 26 серпня 2019 року, а саме, (вибірково) без наявності ліцензії.

Поряд з цим судом встановлено, між ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" (продавець) укладено наступні договори купівлі - продажу з такими покупцями:

ДП "Сількомсервіс" № ПО1529 від 19 грудня 2018 року;

ТОВ "КАСТОМ КДІРЕНС КАМПАНІ № СТО-000043 від 10 січня 2019 року;

ТОВ "Енерго Лайн" № 43 від 15 квітня 2019 року;

ТОВ "ЮАЖ" № 71 від 28 травня 2019 року;

ДП "ЕНЗИМ" № ПО1484 від 01 лютого 2018 року;

ТОВ "Геозем-Сум" № 61 від 06 травня 2019 року;

ФОП ОСОБА_1 № 72 від 20 червня 2019 року;

ТОВ "Форсікс" № 5 від 09 січня 2019 року;

ТОВ "Вінницяелектроконтакт" № 20 від 20 квітня 2018 року;

НВФ "ТРІК ЛТД" №154 від 27 липня 2018 року;

КП "Якушинецьке СКП "Сількомсервіс" Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1 від 17 січня 2019 року.

Згідно з п.1.1даних Договорів, Постачальник зобов`язується відпускати з власної мережі АГЗП та АЗС, а покупець прийняти та оплатити в кількості та за вартістю, що визначається у накладних, наступний товар: газ скраплений, дизельне паливо, бензин А92. Оплата за Товар здійснюється в безготівковій формі, шляхом 100% попередньої оплати (п. 2.3 Договору) Передача Товару від Постачальника до Покупця здійснюється по видаткових накладних (п. 3.1 Договору). На викуплений об`єм товару Постачальник видає Покупцю галони, які гарантують Покупцю подальше отримання на мережах АЗС Постачальника викуплених об`ємів товару (п.3.2. Договору). Постачальник зобов`язується зберігати на власних АЗС та АГЗП оплачений Покупцем товар та здійснювати його частковий відпуск поступово за потребою та вимогою Покупця (п. 3.3 Договору). Згідно з п. 4.1. Договору, право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту здійснення оплати та отримання товару по видаткових накладних. В подальшому товар перебуває на відповідальному зберіганні у Постачальника, ризик випадкового знищення товару покладається на Постачальника (п. 4.2. Договору).

Як стверджує позивач, з 01 липня по 22 серпня 2019 року по АЗС ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" (Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, автодорога Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, 271 км. + 490 м, буд. 1А, Автозаправний комплекс) здійснено передачу з відповідального зберігання газу скрапленого у розмірі 11302 л, дизельного палива - 11276 л, бензину А92 - 1293 л. ДП Сількомсервіс", ТОВ КАСТОМ КДІРЕНС КАМПАНІ", ТОВ "Енерго Лайн", ТОВ "ЮАЖ", ДП "Ензим", ТОВ "Геозем-Сум", ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "ФОРСІКС", ТОВ "Вінницяелектроконтакт", НВФ "ТРІК ЛТД", КП "Якушинецьке СКП "Сількомсервіс" Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Даний товар знаходився на відповідальному зберіганні вданому пункті ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" та належав на праві власності даним підприємствам, що підтверджується довідкою ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" та видатковими накладними до договорів купівлі-пролажу.

Таким чином, продаж товару та перехід права власності від ТОВ "ВКФ "СЕНС ЛТД" до покупців відбувся до 01 липня 2019 року, а в період з 01 липня.2019 року по 22 серпня 2019 року товар зберігався на відповідальному зберіганні у позивача та передавався власникам на їх вимогу.

На спростування таких доводів позивача, відповідачем не наведено жодного належного та допустимого доказу.

Також суд звертає увагу, що згідно наказу ТОВ "ВКФ "Сенс ЛТД" від 21 червня 2019 року № 255 по АЗС за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, автодорога Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, 271 км. + 490 м, буд. 1А, заборонено реалізацію підакцизних товарів до отримання ліцензії.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначення виключного переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлення уніфікованого порядку їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовані Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02 березня 2015 року № 222-VIII (далі Закон № 222-VIII).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності" від 02 жовтня 2019 року №139-IX до Закону № 222-VIII внесено зміни та з 01 липня 2019 року пункт 3 частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, викладено у редакції, згідно якої дія цього Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

З 18 грудня 2019 року (після виникнення спірних правовідносин) до абзацу першого частини другої статті 2 Закону № 222-VIII Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності" № 139-IX внесено зміни, відповідно до яких дія цього Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, що здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону № 222-VIII, в редакції Закону №139-ІХ, суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, з дня внесення відомостей до ліцензійного реєстру щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Відповідно до абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 222-VIII Державна політика у сфері ліцензування ґрунтується на принципі пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави, що передбачає: у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Принципи державної політики у сфері ліцензування поширюються на порядок ліцензування всіх видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню (ч. 3 ст. 3 Закону № 222-VIII).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 "Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню" Закону № 222-VIII, в редакції з 01 липня 2019 року, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

У разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх опублікування (частина перша статті 8 № 222-VIII із змінами, внесеними Законом № 139-ІХ).

У разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується (частина друга статті 20 Закону № 222-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545, яка згідно пункту 3 набирає чинності з дня її опублікування, але не раніше 01 липня 2019 року, внесено зміни до Пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 № 609, згідно якого територіальні ограни ДФС є органом ліцензування виду господарської діяльності-роздрібна торгівля пальним.

Таким чином, з 18 грудня 2019 року внесено зміни до абзацу першого частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, яким визначено що дія Закону № 222-VIII не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності як торгівля пальним.

При цьому, статтею 7 Закону № 222-VIII до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, віднесена торгівля пальним.

До 18 грудня 2019 року дія Закону № 222-VIII не поширювалась виключно на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення певних видів діяльності.

Оскільки спірні правовідносини виникли та тривали у період до 18 грудня 2019 року, суд вважає, що необхідно застосовувати наведені норми права у редакції, чинній у такий період.

Отже, позивач як суб`єкт правовідносин, у яких держава здійснює контроль за торгівлею пальним, правомірно очікував на додержання державою та її органами, як суб`єктами владних повноважень, норм абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, та враховував виключення притягнення до відповідальності за відсутність ліцензії на підставі частини третьої статті 3 Закону №222-VIII.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, діє принцип державної політики у сфері ліцензування, згідно якого у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Вказаний строк визначений законом як для держави, з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами.

Наведений двомісячний строк встановлений законом саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання.

З набуттям 01 липня 2019 року змін до Законів № 481/95-BP та № 222-VIII визначення з 01 липня 2019 року територіальних органів ДФС органами ліцензування діяльності з торгівлі пальним, та не встановленням для суб`єкта господарювання строку для приведення діяльності у відповідність до вимог закону, є порушенням вищевказаного балансу та допущення непропорційності.

Як зазначено у п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року "Рисовський проти України" Європейський суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Вказаний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Європейський суд звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що спірне податкове рішення, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 250000 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачем правомірності своїх дій.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість спірного рішення з урахуванням вимог, визначених частиною другою статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 КАС України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, позов належить задовольнити повністю.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивачем понесені витрати у вигляді сплаченого відповідно до платіжного доручення № 8670 від 30 червня 2020 року судового збору у розмірі 3750 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 17 червня 2020 року № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3750 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, 10-й км., с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька область, 23222, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович