Справа № 480/833/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р. Справа № 480/833/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, по справі № 480/833/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради , Комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб,які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення , Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області

про визнання дій неправомірними,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради (далі по тексту - УПСЗН Роменської міськради, перший відповідач), Комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення (далі по тексту - Комісія, другий відповідач), Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області (далі по тексту - Виконком Роменської міськради, третій відповідач), в якій просив суд :

1. Визнати неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Роменської міської ради у розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

2. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Роменської міської ради провести обстеження матеріально-побутових умов позивача та винести подання на комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації.

3. Зобов`язати Комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання грошової компенсації на житло.

В обґрунтування позовних вимог стверджує, що на своє письмове звернення від 29.11.2019 до начальника Управління соціального захисту населення Роменеької міської ради ОСОБА_2 з проханням призначити йому грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214 отримав неправомірну відмову, якою фактично порушено його право на отримання грошової компенсації відповідно до вказаного Порядку, як особи з інвалідністю спочатку ІІІ, а з 25.11.2019 ІІ групи внаслідок війни, яка перебувала на квартирному обліку. Вважає, що відповідним Порядком не було встановлено обов`язку бути визнаним особою І-ІІ групи станом на 01.01.2018, а тому протиправним є посилання відповідача в якості підстави для відмови в отриманні допомоги на перебування позивача до 01.01.2018 на квартирному обліку як особа з ІІІ групою інвалідності та встановлення ІІ групи інвалідності лише у 2019 році.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі № 480/833/20 позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, Комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення, Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Роменської міської ради у розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Роменської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2019 про призначення грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

УПСЗН Роменської міськради, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження доказів та з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи (недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими), порушенням норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі № 480/833/20 в частині задоволених позовних вимог, ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що право на отримання грошової компенсації відповідно до Порядку мають лише особи з інвалідністю І-ІІ груп внаслідок війни, які перебували на квартирному обліку до 01.01.2018, до яких позивач не належить. На підтвердження своєї правової позиції посилається на листи Міністерства соціальної політики України та Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА, які було направлено на адресу Управління соціального захисту населення від 16.04.2019 №645/0/242-19 та від 03.03.2019 №02.2/1067), в яких роз`яснено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до Порядку мають особи з інвалідністю І-ІІ груп внаслідок війни, які перебували на квартирному обліку до 01.01.2018. Враховуючи, що станом на 01.01.2018 ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у відділі обліку та розподілу житла виконавчого комітету Роменської міської ради як особа з інвалідністю ІІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав і лише з 25.11.2019 гр. його було віднесено до категорії осіб з інвалідністю І-ІІ групи, відмова УПСЗН Роменської міськради є правомірною, оскільки позивач не набув права на отримання відповідної грошової компенсації.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що УПСЗН Роменської міськради безпідставно відмовило позивачу у розгляді його заяви про призначення йому грошової компенсації, а тому суд першої інстанції, встановивши протиправність такої відмови, правомірно зобов`язав орган соціального захисту повторно розглянути його заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, інвалідом війни, причини інвалідності - захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.

29.11.2019 позивач звернувся з заявою до начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 з проханням призначити йому грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214. У цьому зверненні він також прохав включити в розрахунок належної йому компенсації свою дружину ОСОБА_3 (а.с. 16).

05.12.2019 у листі за № 5260/06 УПСЗН Роменської міськради відмовило позивачу у задоволенні його заяви з посиланням на відсутність законодавчих підстав для проведення обстеження матеріально-побутових умов позивача та в подальшому винесення подання на Комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації (а.с. 17).

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання неправомірної відмови у розгляді заяви про призначення грошової компенсації та зобов`язання першого відповідача повторно розглянути вказану заяву, суд першої інстанції виходив з протиправності вказаної відмови. З посиланням на п.1 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, зазначив, що наведеною нормою не передбачено обов`язку станом на 01.01.2018 бути визнаним особою з інвалідністю І-ІІ групи. При цьому суд першої інстанції висновувався з того, що проведення обстеження матеріально-побутових умов та винесення подання на Комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації здійснюється безпосередньо після прийняття УПСЗН Роменської міськради до розгляду заяви про призначення грошової компенсації, а тому також зобов`язав УПСЗН Роменської міськради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2019 про призначення грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх передчасності, оскільки необхідні процедури не проводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, апеляційному перегляду підлягає рішення суду в частині задоволених вимог.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено положеннями Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Пунктом 18 статті 13 Закону № 3551-ХІІ встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій.

Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Відповідно до ст. 48-1 Житлового кодексу Української РСР порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України. Постанови КМ № 719, № 214, № 280, № 206.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, яка вперше визначена законом про Державний бюджет України, затверджуються Кабінетом Міністрів України не пізніше 30 днів з дня набрання ним чинності. Розподіл додаткових дотацій між місцевими бюджетами здійснюється на підставі критеріїв, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України, статті 48-1 Житлового кодексу Української РСР Кабінет Міністрів України прийнято Постанову № 214 від 28.03.2018 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, затверджено:

- Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей,

- Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей.

Враховуючи зміст заяви, з якою звернувся ОСОБА_1 до першого відповідача, статус позивача, розгляд вказаної заяви УПСЗН Роменської міськради повинно було здійснити відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, положеннями якого і встановлено вимоги до особи, яка має право на відповідну грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення, а тому посилання УПСЗН Роменської міськради на необхідність застосування у спірних відносинах Порядку та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей", є неприйнятними.

Слід зауважити, що Порядком та умовами надання субвенцій визначено виключно правила взаємодії суб`єктів владних повноважень з питань виділення та отримання субвенції з державного бюджету до відповідного місцевого бюджету субвенції на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, а порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. Жодних правил та обмежень для осіб, які мають право на отримання відповідних грошових компенсацій, вказані норми не містять.

Саме положеннями Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 визначено критерії розповсюдження вказаного порядку на певних осіб, до яких законодавцем віднесено і позивача, врегульовано умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (п.1 Порядку).

Вказаний пункт не містить жодних темпоральних обмежень, на які посилається УПСЗН Роменської міськради, а саме щодо необхідності мати інвалідність І-ІІ групи та, одночасно, перебувати на відповідному квартирному обліку виключно до 01.01.2018.

Зі змісту листа УПСЗН Роменської міськради від 04.12.2019 про розгляд запиту щодо перебування на квартирному обліку, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради від 19.06.1996 позивача було взято на квартирний облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання під реєстраційним № 1766 та занесено до списку позачергового права отримання житла згідно зі ст.22 Закону України «Про міліцію», ст.12 закону України «Про статус ветеранів війни» № 712.

Рішеннями виконавчого комітету Роменської міської ради № 25 від 15.02.2017 Про квартирні питання ОСОБА_1 виключено зі списку загальної черги та списку першочергового отримання житла і включено його до списку позачергового отримання житла як інваліда війни під № 177: до окремого списку інвалідів війни під № 18 (посвідчення інваліда війни 3 групи № НОМЕР_1 від 26 грудня 2016 року, з 25 листопада 2019 року - інвалід 2 групи).

У книзі обліку громадян, які перебувають на черзі на одержання жилих приміщень у виконавчому комітеті Роменської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за № 2793. На сьогодні він перебуває у списку позачергового права отримання житла під № 172, в окремому списку інвалідів війни під №17.

Вказані обставини сторони не заперечували та підтверджували їх у своїх процесуальних документах та поданих до суду першої інстанції доказах.

Отже, ОСОБА_1 , на момент звернення з відповідною заявою до УПСЗН Роменської міськради, як особа з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, яка стала інвалідом внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та яка потребує поліпшення житлових умов і перебуває на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, має право на пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи, визначені пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, які перебувають на квартирному обліку.

Враховуючи, що позивач відноситься до категорії осіб з інвалідністю І-ІІ групи, які визначені пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, які перебувають на обліку та, відповідає критеріям, визначеним п.п. 1, 3 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214, відмова першого відповідача у розгляді заяви ОСОБА_1 є протиправною.

Таким чином, колегія судів підтверджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірною відмови Управління соціального захисту населення Роменської міської ради у розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

Колегія суддів вважає хибними тлумачення першого відповідача положень п.1 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей виходячи з наступного.

Так, за змістом вказаної норми права порядок визначає механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, які відповідають одночасно двом критеріям, а саме:

- особа з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, яка стала особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та

- особа, яка потребує поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і перебуває на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР станом на 1 січня 2018 року.

Сполучник «та» при визначенні цих умов унеможливлює твердження відповідача про те, що інвалідність І-ІІ групи має бути отримана саме до 01.01.2018, оскільки вказаний термін 01.01.2018 стосується виключно факту перебування особи на відповідному обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР, та, як зазначено вище, є умовою отримання до місцевого бюджету відповідної субвенції з державного бюджету, а не грошової допомоги.

Посилання УПСЗН Роменської міськради на листи Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.03.2019 № 02.2/1067 та Міністерства соціальної політики України від 16.04.2019 № 645/0/242-19, колегія суддів відхиляє, оскільки такі листи не мають жодної юридичної сили, а їх зміст прямо суперечить положенням постанови Кабінету Міністрів України № 214 від 28.03.2018. При цьому, вказані листи не є нормативно-правовими актами, носять інформаційний, рекомендаційний та не обов`язковий характер. Отже, не може бути підставою для прийняття УПСЗН Роменської міськради жодних рішень, вчиненні дій або допущенні бездіяльності.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава в особі Кабінету Міністрів України в межах однієї постанови визначила в одному Порядку вимоги до осіб, які мають право на отримання грошової компенсації, а в іншому Порядку порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації з певними обмеженнями щодо таких осіб (які були визначені у першому Порядку), то негативні наслідки неузгодженості рішень вищого органу виконавчої влади та дій суб`єктів владних повноважень мають покладатися саме на державу та жодним чином не повинні впливати на права позивача у цій справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, та такими, що суперечать чинному законодавству.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення способу захисту порушеного права позивача з огляду на таке.

Згідно з приписами п. 7 Порядку виплати грошової компенсації заява про призначення грошової компенсації подається членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особою з інвалідністю (далі - заявник) або його (її) законним представником чи уповноваженою особою до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення) особисто.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12, 13 Порядку виплати грошової компенсації орган соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови заявника, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики. Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов заявника орган соціального захисту населення не пізніше ніж через три робочі дні (у випадку, визначеному в пункті 22 цього Порядку, - не пізніше ніж через 10 робочих днів) вносить комісії подання про виплату грошової компенсації.

Отже, проведення обстеження матеріально-побутових умов та винесення подання на комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації здійснюється безпосередньо після прийняття Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради до розгляду заяви про призначення грошової компенсації.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У цій справі, повноваження щодо проведення обстеження матеріально-побутових умов позивача та винесення подання на комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації, регламентовано положеннями Порядку №214.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зобов`язання судом відповідача провести обстеження матеріально-побутових умов позивача та винести подання на комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брати участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у вчиненні дій.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача провести обстеження матеріально-побутових умов позивача та винести подання на комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у вчиненні дій, може бути необґрунтованим та вчиненим з порушенням закону.

У контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для проведення обстеження матеріально-побутових умов позивача та винесення подання на Комісію з розгляду заяв деяких категорій осіб, які брати участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації для отримання житлового приміщення про розгляд питання щодо призначення грошової компенсації.

Проте наведених обставин судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено в оскаржуваній відмові. Суд, в межах цієї справи, не має повноважень досліджувати чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для вчинення управлінням подальших дій.

За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити конкретні дії без прийняття першим відповідачем безпосередньо до розгляду заяви позивача про призначення грошової компенсації.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту для відновлення порушеного права позивача за вказаних фактичних обставин є зобов`язання Управління соціального захисту населення Роменської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Роменської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі № 480/833/20 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова