Справа № 240/14160/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

24 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/14160/20

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
До Житомирськогго окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати мені середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні мене з військової служби з 18.12.2017 року по 15.06.2018 року, тобто по дату виплати належної суми грошової компенсації за недоотримане речове майно в сумі 71 159,43 грн.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити мені середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби з 18.12.2017 року по 15.06.2018 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Ккабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Ухвалою судді від 01.09.2020 позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду вказавши інші підстави для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску.

22.09.2020 на адресу суду надійшла заява позивача, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду та поновити його, виходячи з того, що оскільки відповідачем довідки про вартість речового майна, що належить до видачі видано не було, то останній зобов"язаний провести розрахунок неотриманого речого майна та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Вважає, що позивачем строку звернення до суду не пропущено. Додала, що вона є інвалідом та періодично протягом 2018-2019 рр. перебувала на стаціонарному лікуванні.

Між тим, з такими аргументами суд погодитись не може та не може вважати зазначене як поважні причини пропуску строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Так, предметом даного адміністративного спору є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Отже, до спірних правовідносин необхідно застосовувати тримісячний строк звернення до суду, з дня фактичного розрахунку.

Як вказано в ухвалі від 01.09.2020 позивач отримала надходженнях грошової компенсації за недоотримане речове майно в сумі 71 159,43 грн на розрахункову картку 15.06.2018 року, а з даним позовом звернулась до суду 27.08.2020 року, що тобто позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер про Бельгії виходить з того, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві або у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд встановив, що згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого №№2553, 3663, 0655, 3136 ОСОБА_1 в період з 10.07.2018 по 23.07.2018, з 16.10.2018 по 30.10.2018, з 14.02.2019 по 27.02.2019, з 18.08.2019 по 27.08.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні.

В той же час, навіть за умови, що відлік строку відраховувати з 27.08.2019 (виписка з стаціонарного лікування), позивачем до суду не надано належних доказів поважності причин пропуску звернення до суду з 28.08.2019 по 27.08.2020 (звернення до суду з позовом).

Також, суд враховує посилання позивач, що саме 15.06.2018 року їй стало відомо про перерахування коштів на її картковий рахунок відповідачем.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що позивач не навела причин поважності пропуску строку звернення з даним позовом до суду, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого чинним законодавством України строку.

Суд критично ставиться до перелічених позивачем та зазначених вище судом обставин, які позивач наводить в обґрунтування пропуску строку звернення до суду, оскільки вказані обставини не були перешкодою для звернення до суду протягом такого тривалого часу (два роки).

Частина першою та другою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки судом визнані неповажними причини пропуску строку, зазначені позивачем у заяві, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова