Справа № 755/13780/20
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"23" вересня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/13780/20

провадження № 2а/755/426/20

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що подана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Нормами пункту 19 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

При цьому згідно ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у Справі № 806/2886/17, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це унеможливлює юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність держвиконавця чи посадової особи ДВС розглядаються за загальними правилами ЦПК за участю держвиконавця або іншої посадової особи ДВС, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Отже, право на звернення зі скаргою та порядок її розгляду й постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, прийнятого за правилами цивільного судочинства, та його примусовим виконанням.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 визнати неправомірними дії державного виконавця щодо повернення позивачу виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/2060/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Таким чином, позивачем оскаржено дії державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами цивільного судочинства, тому дані правовідносини підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства за правилами статті 447 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, ураховуючи предмет спору, який не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, про що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року по Справі № 806/2886/17, - відсутні правові підстави для відкриття провадження в даній справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.І. Галаган