Справа № 380/841/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/841/20 пров. № А/857/5502/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивачів Завади Т.Р.,

за участю представників відповідача Флис Х.А., Саган Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, прийняте суддею Братичак У.В. о 14 годині 04 хвилині у місті Львові, повний текст складений 03.04.2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім», підприємства об`єднань громадян «Заграва» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Берінгім» (надалі ТзОВ «Берінгім») підприємство об`єднань громадян «Заграва» (надалі ПОГ «Заграва») звернулися з позовом до Галицької митниці Держмитслужби (надалі відповідач) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201662/2 від 24.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201664/2 від 25.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201671/2 від 28.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201675/2 від 28.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201687/2 від 29.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201698/2 від 31.10.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201706/2 від 04.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201714/2 від 04.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201713/2 від 04.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201715/2 від 04.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201712/2 від 04.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201734/2 від 07.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201737/2 від 08.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201742/2 від 11.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201748/2 від 11.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201759/2 від 12.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201760/2 від 12.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201761/2 від 12.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201772/2 від 14.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201773/2 від 14.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201771/2 від 14.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201790/2 від 18.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201789/2 від 18.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201808/2 від 20.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201826/2 від 25.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201828/2 від 25.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201829/2 від 25.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201836/2 від 26.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201839/2 від 26.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201862/2 від 28.11.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201881/2 від 02.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201887/2 від 03.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201888/2 від 03.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201886/2 від 03.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201892/2 від 03.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201904/2 від 06.12.2019 року; рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/201907/2 від 06.12.2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року задоволено позов.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що разом із митними деклараціями декларантом для митного оформлення надано рахунки фактури (інвойси), автотранспортні накладні, сертифікати форми EUR1, рахунок фактуру про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору, висновок про вартісні характеристики товару, зовнішньоекономічний договір та доповнення до нього, договір про перевезення, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікати дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення.

Отже, надано повний пакет документів.

З приводу зауважень контролюючого органу, то відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору ( покликання на позицію Верховного Суду від 20.02.2018 року №803/49/16).

Щодо зауважень, що висновок, зазначений у графі 44 МД від 27.11.2018 року №19-09/394 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку є актуальними протягом липня 2018 року, то дана обставина жодним чином не підтверджує наявність обставин, визначених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, отже, не обґрунтовує підстави коригування митної вартості.

Крім того, в оскаржуваних рішенням митниці зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що не відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі №815/1670/17.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі наведено обґрунтування щодо послідовності незастосування попередніх методів визначення митної вартості.

З приводу оплати, то митний орган правомірно звернувся до декларанта із вимогою надання додаткових документів, в тому числі бухгалтерської документації, проте, останнім жодних документів не подано.

Також митним органом була встановлена відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відсутнє документальне підтвердження основи для визначення складових митної вартості за резервним методом, що відповідало би вимогам законодавства).

Таким чином, у зв`язку із невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою особою методу визначення митної вартості товару умовами, наведеними у главі 9 Митного кодексу України, а також ненадання декларантом чи особою документів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, відповідач не визнає заявлену митну вартість товару.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Представником позивачів подано відзив на апеляційну скаргу, де зазначено, що апелянт покликається на практику Верховного Суду, яка не має жодного відношення до досліджуваного питання. Звертається увага, що суть недоліків в оформленні документів, на які покликається відповідач були розкриті виключно у відзиві на позовну заяву, а не в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості.

В подальшому, обґрунтування подібні мотивам судового рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Берінгім» та ПОГ «Заграва» укладено договір комісії №1-БЕРІ-ЗАГ від 15.10.2019 року, відповідно до якого комісіонер (ТзОВ «Берінгім») зобов`язується за дорученням комітента (ПОГ «Заграва») здійснювати від свого імені та за рахунок комітента за обумовлену цим договором винагороду такі дії:

-придбання у нерезидентів України вживаних одягу, взуття, речей. Асортимент, кількість, ціна та інші характеристики зазначеного товару визначаються в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною;

-укладає імпортні зовнішньоекономічні договори купівлі-продажу з нерезидентами України. Істотні умови контрактів, а саме: асортимент, кількість, якість і максимальна ціна купівлі товару, умови (базиси) поставки, а також інші умови та вказівки комітента обумовлюються сторонами в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною;

-збереження та транспортування товару відповідно до базису поставки за контрактом;

-укладає необхідні договори митного оформлення товару при отриманні та за необхідності може виконувати всі необхідні митні платежі.

Також, між ТзОВ «Берінгім» та компанією ТеІІ-Тех Gmbh (Швейцарія) укладено контракт № 1-BERI-TELL від 18.04.2018 року та додаткову угоду №3 від 15.10.2019 року. За умовами цього контракту продавець продає, а покупець в інтересах ПОГ «Заграва» купує одяг, взуття, речі, що були у використанні згідно з інвойсом.

На виконання вказаного контракту ТзОВ «Берінгім» до митного оформлення подано наступні митні декларації: ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/195419; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/195630; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/196311; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/196325; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/196816; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/197715; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/198719; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/198759; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/198768; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/198739; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/198756; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/200328; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/200479; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/201139; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/201162; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/201582; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/201592; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/201620; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/202483; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/202613; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/202473; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/203678; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/203674; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/204645; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/206235; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/206223; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/206242; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/206566; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/206808; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/207938; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/208928; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/209426; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/209440; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/209450; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/209460; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/210752; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/210744; ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/200328;

за кодами товарів Одяг, що був у використанні, для подальшого використання, з текстильних матеріалів (SecondHand): футболки, сорочки, блузки, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, светри, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 25%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 25%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношення не перевищує 25%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом . Взуття, що було у користуванні, для подальшого користування, зимове, весняно-осіннє та літнє 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 25%. Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС приймала рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з якими проведено наступні коригування митної вартості:

-за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

-за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

-за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості UA 209000/2019/201662/2 від 24.10.2019 року, UA 209000/2019/201664/2 від 25.10.2019 року, UA 209000/2019/201671/2 від 28.10.2019 року, UA 209000/2019/201675/2 від 28.10.2019 року, UA 209000/2019/201687/2 від 29.10.2019 року, UA 209000/2019/201698/2 від 31.10.2019 року, UA 209000/2019/201706/2 від 04.11.2019 року, UA 209000/2019/201714/2 від 04.11.2019 року, UA 209000/2019/201713/2 від 04.11.2019 року, UA 209000/2019/201715/2 від 04.11.2019 року, UA 209000/2019/201712/2 від 04.11.2019 року, UA 209000/2019/201734/2 від 07.11.2019 року, UA 209000/2019/201737/2 від 08.11.2019 року, UA 209000/2019/201742/2 від 11.11.2019 року, UA 209000/2019/201748/2 від 11.11.2019 року, UA 209000/2019/201759/2 від 12.11.2019 року, UA 209000/2019/201760/2 від 12.11.2019 року, UA 209000/2019/201761/2 від 12.11.2019 року, UA 209000/2019/201772/2 від 14.11.2019 року, UA 209000/2019/201773/2 від 14.11.2019 року, UA 209000/2019/201771/2 від 14.11.2019 року, UA 209000/2019/201790/2 від 18.11.2019 року, UA 209000/2019/201789/2 від 18.11.2019 року, UA 209000/2019/201808/2 від 20.11.2019 року, UA 209000/2019/201826/2 від 25.11.2019 року, UA 209000/2019/201828/2 від 25.11.2019 року, UA 209000/2019/201829/2 від 25.11.2019 року, UA 209000/2019/201836/2 від 26.11.2019 року, UA 209000/2019/201839/2 від 26.11.2019 року, UA 209000/2019/201862/2 від 28.11.2019 року, UA 209000/2019/201881/2 від 02.12.2019 року, UA 209000/2019/201887/2 від 03.12.2019 року, UA 209000/2019/201888/2 від 03.12.2019 року, UA 209000/2019/201886/2 від 03.12.2019 року, UA 209000/2019/201892/2 від 03.12.2019 року, UA 209000/2019/201904/2 від 06.12.2019 року, UA 209000/2019/201907/2 від 06.12.2019 року відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

-згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

-висновок, зазначений у графі 44 МД №19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом липня 2018 року.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана.

Також зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугували митні декларації.

Разом з рішеннями про коригування митної вартості відповідачем складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно ст.49 Митного кодексу України (надалі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вірно вказано судом першої інстанції, згідно вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відтак, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, разом з митними деклараціями декларантом для митного оформлення подано наступні документи: рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, зовнішньоекономічний договір 1-BERI-TELL, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), договір (контракт) про перевезення, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікати дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень договору комісії №1-БЕРІ-ЗАГ від 15.10.2019 року та договору на виконання умов вказаного договору комісії між ТзОВ «Берінгім» та компанією ТеІІ-Тех Gmbh (Швейцарія).

За умовами цього контракту продавець продає, а покупець в інтересах ПОГ «Заграва» купує одяг, взуття, речі, що були у використанні згідно з інвойсом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Аналізуючи зміст вищевказаних документів, суд зазначає, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ТзОВ «Берінгім» товару.

Судом також вірно зазначено, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України.

З приводу покликання апелянта на відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відсутнє документальне підтвердження основи для визначення складових митної вартості за резервним методом, що відповідало би вимогам законодавства), колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 5.2 контракту №18.04.2018 № 1-BERI-TELL розрахунок за цим контрактом проводяться в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з поточного рахунку покупця, на поточний рахунок продавця. За домовленістю сторін можлива передоплата відповідно до виставленого інвойсу.

За положеннями ст. 53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар.

При цьому відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.02.2018 року у справі № 803/49/16.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що неподання декларантом запитуваних Митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З приводу обґрунтування апелянта щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч.8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначений вище висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2018 року у справі №809/4367/15.

Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, митним органом не зазначено жодної інформації і джерел, які використовувалися при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року у справі №380/841/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 23.09.2020 року.