Справа № 140/1492/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/1492/20 пров. № А/857/7404/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Глушка І.В.

при секретарі судового засідання: Омеляновській Л.В.

за участі представника відповідача: Сахарчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Димарчук Т.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.09.2019 № та №.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було проведено документальну невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт, яким встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань за митною декларацією від 05.07.2018 №UA205090/2018/052796. На підставі зазначеного акту перевірки від 14.08.2019 №16665/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення від 17.09.2019 № та №. Із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, а тому підлягають скасуванню. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 17.09.2019 № та №.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Волинській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом проведена документальна невиїзна перевірка громадянки ОСОБА_1 за результатами якої складено акт від 14.08.2019 №16665/03-20-13-02/ НОМЕР_1 "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 05.07.2018 №UA205090/2018/052796"

Перевіркою встановлено наступні порушення, а саме: п. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 295 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ зі змінами та доповненнями; п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями, у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205090/2018/052796 від 05.07.2018, які підлягають перерахуванню до Держбюджету України на загальну суму на загальну суму 17787, 86 грн, в тому числі ввізне мито - 5558, 70 грн, податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 12229, 16 грн.

Як зазначено в акті перевірки митний орган Республіки Литва на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним комітетом України та Митним Департаментом при Міністерстві фінансів Литовської республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки OPEL, модель - ASTRA (кузов № НОМЕР_2 ).

Митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником UAB "GELGOTOS TRANSPORT AS" (ALEKSANDRAVO К. 68100 MARIJAMPOLE SAV, LT).

Як встановлено під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/052796 від 05.07.2018, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 55587,06 грн в т.ч.: транспортний засіб, номер кузова: легковий автомобіль марки OPEL, модель - ASTRA; (кузов № НОМЕР_3 ); митна декларація, дата оформлення на Волинській митниці ДФС: №UA205090/2018/052796 від 05.07.2018; митна вартість товару згідно МД країни імпорту 54786, 80 грн; митна декларація, дата оформлення в країні експорту №18LTKC0100EK099731 від 02.07.2018; серія номер та дата інвойса, рахунка фактури країни експорту: завірені копії касових-ордерів (інвойс) АА №100018191 від 29.06.2018, аванс від гр. ОСОБА_2 на суму 3500 EUR, АА №100018336 від 03.07.2018 на суму 83 EUR сплата від гр. ОСОБА_2 , завірена копія договору GА №2018-01274 від 02.07.2018 на гр. ОСОБА_3 ; митна вартість товару, згідно МД країни експорту: 110373,86 грн. Відхилення - 55587,06 грн.

Легковий автомобіль марки OPEL, модель - ASTRA - 1шт; кузов № НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2012; модельний рік виготовлення- 2013; тип двигуна-дизельний; робочий об`єм циліндрів - 1248см3; бувший у використанні; тип кузова - універсал; колір-коричневий; колісна формула 4x2; категорія ТЗ-М1; призначення- для перевезення людей; на базі легкового автомобіля; виробник: OPEL, DE. Торгівельна марка: "OPEL", що оформлений Волинською митницею за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205090/2018/052796 від 05.07.2018. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки №18LTKC0100EK099731 від 02/07/2018 на експорт товару в Україну.

Даний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця - компанії UAB "GELGOTOS TRANSPORTAS" (ALEKSANDRAVO К. 68100 MARUAMPOLE SAV, LT) на підставі завірених копії касових-ордерів (інвойс) АА №100018191 від 29.06.2018 аванс від гр. ОСОБА_2 АДРЕСА_1 на суму 3500 EUR, АА №100018336 від 03.07.2018 на суму 83 EUR сплата від гр. ОСОБА_2 АДРЕСА_1 ТА та завіреної копії договору GA № 2018-01274 від 02.07.2018 на гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_2

Як встановлено перевіркою, автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205090/2018/052796 від 05.07.2018.

Згідно бази даних ПІК АСМО "Інспектор" ІС "Перегляд пропуску через митний кордон України" ввезення товарів на митну територію України здійснено самоходом, код виду транспорту - 90 "Транспортний засіб, що переміщується своїм ходом як товар" згідно класифікатора видів транспорту, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій".

Згідно даних експортної декларації Литовської Республіки (графа 8 "Отримувач") транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

За даними опису товару в гр. 31 МД, відомості про неналежний стан транспортного засобу (поломка, аварія тощо), які б підтверджували втрату у своїй вартості від дати продажу/експорту в Литві та дати купівлі/продажу в Україні відсутні.

При митному оформленні товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товару нижча, ніж задекларована в країні відправлення - Республіці Литва.

Під час перевірки правильності декларування митної вартості товару після їх випуску визначено митну вартість автомобіля марки OPEL, модель - ASTRA; кузов № НОМЕР_3 у розмірі 110373, 86 грн. Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 17787, 86 грн, в тому числі: ввізне мито - 5558, 70 грн, податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 12229, 16 грн.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом 17.09.2019 винесено податкові повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 6948, 37 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 5558, 70 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1389, 67 грн (а.с.21) та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 15286, 45 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 12229, 16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3057, 29 грн.

Згідно пунктів 23 та 29 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною 5 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно частини 1 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Частиною третьої вказаної статті передбачено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі.

Статтею 272 Митного кодексу України, підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Пунктом 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України визначено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Апеляційним судом встановлено, що митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації ІМ40ДЕ UА 205090/2018/052796 від 05.07.2028 визначено за шостим (резервним) методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару.

Частиною 2 статті 351 Митного кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Пунктом 5 частини 1 статті 352 Митного кодексу України врегульовано, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відтак, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що згідно інформації митних органів Литовської Республіки вказаний вище автомобіль згідно експортної митної декларації продавався від компанії UAB "GELGOTOS TRANSPORTAS" громадянину України ОСОБА_3 , який цей транспортний засіб на територію України не ввозив, та не здійснював митних процедур, а тому, самі по собі повідомлення отримані від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по незакінченому митному оформленню транспортних засобів в ЄС не є беззаперечним доказом вчинення дій спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Вказані експортні декларації доводять лише факт оформлення експорту транспортних засобів із Європейського Союзу в Литовській Республіці, оскільки, згідно запиту митних органів Литовської Республіки, вони просять підтвердження ввезення на митну територію вищевказаних автомобілів, так як згідно наявних у них експортних декларацій таке вивезення не відбулось.

Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Апеляційним судом встановлено, що під час митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості товару, що імпортувався гр. ОСОБА_1 . Доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідачем не надано.

За таких обставин, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, з огляду на що прийняті за наслідками перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 17.09.2019 № та №.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №820/305/17.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "GELGOTOS TRANSPORTAS" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року у справі №140/1492/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 23.09.2020р.