Справа № 362/1720/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/1720/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року, суддя Ковбель М.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 04.02.2020 року, винесену заступником директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. за порушення ст. 188-13 КУпАП, ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №55597446 про стягнення заборгованості з ПрАТ "Компанія "Райз" в особі гр. ОСОБА_1 .

Так, в зв`язку із невиконанням боржником зазначених у зведеному виконавчому провадженні рішень, на адресу боржника направлено виклик державного виконавця від 23.12.2019 року за вих. № 55597446/20.1/23 згідно якого позивачу необхідно з`явитися до відділу для надання пояснень стосовно невиконання рішень 14.01.2020 року, 21.01.2020 року і 28.01.2020 року.

Позивач зазначає, що 21.01.2020 року представником ПрАТ "Компанія райз" було направлено відповідачу клопотання про перенесення дати явки керівника боржника на іншу дату, разом з тим, належних та допустимих доказів поважності неприбуття ОСОБА_1 до клопотання не додано.

Крім того, 22.01.2020 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу клопотання про перенесення явки керівника боржника на іншу дату, оскільки позивача ні фізичної, ні матеріальної можливості з`явитися не має, та він перебуває на лікуванні у батьків, разом з тим, належних та допустимих доказів поважності неприбуття ОСОБА_1 до клопотання не додано.

28.01.2020 року державним виконавцем було здійснено виклик позивача на 04.02.2020 року для складання і підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, 04.02.2020 року ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не з`явився, про що 04.02.2020 року складений відповідний акт державного виконавця.

04.02.2020 року державним виконавцем було складено протокол про адміністративне правопорушення №6 та було здійснено виклик позивача на 11.02.2020 року для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

11.02.2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення, винесеною заступником директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн за порушення ст. 188-13 КУпАП, ст. 76 "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною, з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що відповідач діяв у межах чинного законодавства та правомірно на достатніх підставах виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Одночасно, судом не встановлено обставин для повернення тимчасово вилученого транспортного засобу саме за рішенням суду, оскільки позивач має самостійно звернутися до відповідної особи із проханням повернути автомобіль.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 14 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали адміністративної справи підтверджують про отримання боржником зазначеного виклику державного виконавця 23.12.2019 року за вих. № 55597446/20.1/23, та встановлено, що позивач не виконав вимоги державного виконавця та не з`явився до відділу для надання пояснень.

Водночас, як убачається із матеріалів справи, належних та допустимих доказів щодо поважності неявки ОСОБА_1 до державного виконавця, позивачем не надано.

Крім того, вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення передбаченого ст. 188-13 КУпАП, в повному обсязі підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №4 від 28.02.2020 року, який відповідає нормам КУпАП, вимогою державного виконавця 23.12.2019 року за вих. № 55597446/20.1/23, актами державного виконавця,а тому при винесенні оскаржуваною постанови державний виконавець дійшов до вірного висновку про повну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, а його дії вірно кваліфіковано, як невиконання законних вимог виконавця, неявка без поважних причин за викликом виконавця.

Стаття 188-13 КУпАП передбачає, що невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог, оскільки відповідач діяв в межах своїх повноважень та правомірно виніс постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-13 КУпАП, ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" та застосував до позивача стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Що стосується посилання представика позивача в ході апеляційного розгляду справи на клопотання від 20.01.2020 року (а.с.25) за підписом представника ПрАТ «Компанія «Райз» М.В. Кривенда про перенесення дати явки керівника боржника як на доказ поважності неявки останнього до ВПВР Деапартаменту ДВС СЮ України, то колегія суддів зазначає, що доданого клопотання не було додано жодного доказу поважності неявки представника боржника до відділу примусового виконання рішень, а ті накази, які долучив прозивач до позовної заяви, з`явились лише під час подання до суду позовної заяви і не були предметом розгляду державним виконавцем під час проведння виконавчих дій.

Представник позивача в ході апеляційного розгляду справи не зміг пояснити причин ненадання наказів до клопотання.

Отже, вважати, причини неявки представника ПрАТ «Компанія «Райз» до відділу поважними у суду не має підстав, а доводи представника позивача з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року, оскільки рішення суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.