Справа № 340/774/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/774/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020р. у справі №340/774/20
за позовом:Приватного підприємства «АЛЛЄГРО-ОПТ»
до: про:Дніпровської митниці Держмитслужби визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020р. Приватне підприємство «АЛЛЄГРО-ОПТ» (далі - ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови / а.с. 1-12/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2020р. відкрито провадження в адміністративній справі №340/774/20 за вищезазначеним адміністративним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін / а.с. 92/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного між ним та іноземною компанією WENZHOU HERMANO ELECTRIC CO., LTD (продавець) було укладено 20.01.2020р. контракт № 94, відповідно до якого з урахуванням додаткової угоди, продавець зобов`язався поставити покупцю товари, асортимент, найменування, кількість та вартість яких визначається інвойсами, які є невід`ємною частиною контракту /а.с.36-39, 40/. Відповідно до комерційного інвойсу від 24.10.2019 № НМN19VS006-2 до контракту № 94 WENZHOU HERMANO ELECTRIC CO., LTD, продавець зобов`язався поставити ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ» розетки, вимикачі, аксесуари торгової марки VIDEX серії BINERA в асортименті на загальну суму 42951,72 доларів США /а.с.41-42/, з метою митного оформлення яких позивачем було подано електронну митну декларацію (далі ЕМД) - № UА110280/2019/015496 від 16.12.2019р. /а.с.25-29/ разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість задекларованого товару, яка була визначена позивачем за ціною договору (контракту), але митний орган відмовив у оформленні вищезазначеної ЕМД, шляхом прийняття відповідної картки відмови №UA110280/2019/00013, та митним органом відповідачем у справі з посиланням на наявність розбіжностей в поданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованих за вищезазначеними ЕМД партіями товарів №UA110000/2019/000021/2 від 18.12.2019 р. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картки відмови необґрунтованими та безпідставними, оскільки ним як декларантом були надані усі необхідні документи для ідентифікації визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної оцінки товару, тобто за ціною контракту №94 щодо ввезеного на митну територію України товару, а у митного органу, навпаки, були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного, тому вважає прийняті відповідачем рішення необґрунтованими та безпідставними і просив суд визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості (далі рішення) №UA110000/2019/000021/2 від 18.12.2019 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів (далі - картка відмови) №UA110280/2019/00013.

Рішенням КУіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 р. у справі №340/774/20 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасувано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби «Про коригування митної вартості товарів» № UA110000/2019/000021/2 від 18 грудня 2019 року; визнано протиправною та скасувано картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2019/00013; стягнуто на користь ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби; в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено ( ОСОБА_1 ) /а.с. 116-121/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 128-131/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального права, просив рішення суду першої інстанції від 16.04.2020р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Адміністративна справа №340/774/20, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 03.07.2020р. / а.с. 127/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020р. у справі №340/774/20 поновлено Дніпровській митниці Держмитслужби строк на апеляційне оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020о. у дній справі, апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020р. у справі №340/774/20 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: - надати апеляційному суду документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153грн. /а.с. 136-137/.

У встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги заявником було усунуто, надано оригінал платіжного доручення №1577 від 21.07.2020р. /а.с. 142/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020р. у справі №340/774/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020р. у справі №340/774/20 /а.с. 144/ та апеляційний розгляд справи призначено в порядку письмового провадження на 15.09.2020р. /а.с. 145/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 147,148/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с.149-155/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, надано оцінку усім письмовим доказам, що були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 16.04.2020 р. залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ», позивач у справі, та іноземною компанією HERMANO ELECTRIC CO., LTD (продавець) зовнішньоекономічного договору №94 від 20.01.2019р., продавцем здійснено поставки товару на митну територію України.

З метою митного оформлення поставленого в межах вищезазначеного договору товару позивачем було подано відповідачу:

- декларацію митної вартості від 16.12.2019 р.;

- зовнішньоекономічний контракт № 94 від 20.01.2019 р.;

- комерційний інвойс від 24.10.2019 р. № НМN9VS006-2;

- пакувальний лист б/н від 24.10.2019 р.;

- сертифікат походження товару, серійний номер ССРІТ290 , номер сертифікату 19С4401А0660/08860 від 13.11.2019 р.;

- міжнародну автомобільну накладну (СМR) № 0001298 від 13.12.2019 р.;

- коносамент SZА від 06.11.2019 р.;

- митну декларацію країни відправлення № 16706035 від 01.11.2019 р.;

- висновок від 15.11.2019 № 22/173 про цінову експертизу імпортної поставки, підготовлений ДП «Держзовнішінформ»;

- прайс-лист виробника товару б/н;

- договір доручення № 11/15 від 01.06.2015 на організацію транспортно-експедиторського обслуговування з додатком № 1 до нього;

- рахунок на оплату морського перевезення від 11.12.2019 № МС00-595;

- платіжне доручення № 3123 від 17.12.2019 на оплату морського перевезення (фрахту);

- довідку про вартість транспортування від 12.12.2019 № 191212аg/001 /а.с.32-81/.

За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів відповідачем встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, nf встановлено неможливість перевірити правильність числових значень окремих складових заявленої митної вартості товарів № 1 та № 2 (зокрема витрат пов`язаними із доставкою товарів до Митного кордону України, вартість їх пакування, навантаження на транспортний засіб) невизначеність із строками здійснення оплати вартості товарів згідно з пунктом 2.2 контракту від 20.01.2019р. №94 та відсутності документів про оплату вартості товарів.

У повідомлені, яке надіслане декларанту 16.12.2019р., також зазначено, що у відповідності до ч.6 ст.53 Митного кодексу України для обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості, а у відповідності до ч.4 ст.57 Митного кодексу України в рамках процедури консультування митниця та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією, за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Також відповідач повідомив, що у відповідності до п.6 ч.2 ст.255 Митного кодексу України, п.2.5 наказу Міністерства фінансів України від 22.05.2012р. №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та правила її заповнення» у разі відмови подати додаткові документи декларант або уповноважена ним особа робить відповідний письмовий запис або надсилає відповідне повідомлення /а.с.104/.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом 18.12.2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/000021/2, згідно з яким відкоригована задекларована митна вартість товару визначена згідно статті 64 МКУ резервним методом на рівні: по товару №1 6,1806 дол. США/кг, по товару №2 6,1599 дол. США/кг /а.с.22-24/. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2019/00013 /а.с.30-31/.

І саме вищезазначені рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданих суду копії рішення про коригування митної вартості товарів №UA110280/2019/015496 від 18.12.2019 р. /а.с. 22-24 /, яка є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для її прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , а саме те, що стосується заявленої митної вартості товарів №1 та 2.

Та під час митного оформлення задекларованих позивачем товарів, які поставлені у межах договору №94 від 20.01.2019., відповідачем зроблено висновки про те, що в інвойсі № HMN9VS006-2 DSL 24.10.2019р. не зазначено умови оплати за товар, але необхідно зазначити, що вказані інвойси містять посилання на зовнішньоекономічний договір поставки - №94 від 20.01.2019р., умовами якого визначені положення щодо розрахунків за товар, а саме п. 3.4 цього контракту, який передбачає, що товар, який поставлено покупцеві згідно з Договором, передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії договору, що фактично спростовує вищенаведене твердження митного органу щодо неможливості перевірити правильність визначення митної вартості самого товару через наявні розбіжності, з урахуванням того, що митним органом не зазначено, яким саме чином ці розбіжності впливають на митну вартість задекларованого позивачем товару.

Позивачем для підтвердження такої складової митної вартості, як витрати пов`язані із доставкою товарів до митного кордону України, ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ» подало до Дніпровської митниці зокрема: - договір доручення №11/15 від 01.06.2015 р. на організацію транспортно-експедиторського обслуговування з додатком № 1 до нього від 02.12.2019 року; - рахунок на оплату морського перевезення від 11.12.2019 р. № МСОО-595;- платіжне доручення № 3123 від 17.12.2019 р. на оплату морського перевезення (фрахту);- акт надання послуг № 595 від 11 грудня 2019 року;- довідку про вартість транспортування від 12.12.2019 р. № 191212а§/001 згідно якої, до митної вартості отриманого товару включено конкретну суму 44725, 21 грн. /а.с.76-81/.

Відповідно до контракту № 94 від 20.01.2019 поставка товару здійснюється на умовах FOB Ningbo (п.п.3.2 контракту), а вартість товару визначена згідно інвойсу № НМN9VS006-2 від 24.10.2019 р. на умовах FOB Ningbo, що означає, що відповідно до Інкотермс-2010, продавець виконав поставку, коли товар завантажений на морське судно в порту відправлення (Ningbo), а продажна вартість включає в себе вартість товару, вартість доставки в порт відправлення та вартість навантаження на судно без вартості фрахту до порту призначення в Україні. Тобто в інвойсі № НМN9VS006-2 від 24.10.2019 р. зазначена загальна вартість товару, яка включає витрати продавця понесені на пакування усього придбаного товару, доставку в порт відправлення та навантаження на судно. По території України (до митної території України) транспортування здійснено ТОВ «МІКС», винагорода за організацію перевезення склала 200,00 грн. та підтверджується відповідними доказами /а.с.70-77, 79, 81/.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, що у свою чергу з урахуванням того, що декларантом - позивачем у справі, під час здійснення митного оформлення задекларованого ним за ЕМД - №UA 110280/2019/0154/96 від 16.12.2019р., товару для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, умовами контракту договір №94 від 20.01.2019р, у межах якого здійснено поставку партій задекларованого за кожного ЕМД товару, які дозволяють визначити митну вартість цього товару за ціною договору (метод №1), а відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено існування розбіжностей, які викликали в нього обґрунтовані сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, а відтак доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у наданих декларантом документах та про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору є безпідставними.

При цьому необхідно зазначити, що аналіз положень ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 цієї статті МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість, але витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України, а ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості , із посиланням на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем за ЕМД - №UA 110280/2019/0154/96 від 16.12.2019р. товару, що свідчить про те, що оскаржувані позивачем рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товарів прийняті митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог .

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 16.04.2020 р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 р. у справі №340/774/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено 15.09.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко