Справа № 640/13669/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Апарату Верховної Ради України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Апарат Верховної Ради України звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Рубель І.В. щодо прийняття постанов від 19.05.2020 (за виконавчим листом №580/2954/19): про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Рубель І.В. від 19.05.2020 про стягнення виконавчого збору у сумі 18892,00 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року позовну заяву позивача повернуто.

Суд першої інстанції виходив з того, що якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, позов підлягає поверненню на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що до позовної заяви було надано довіреність від 13.01.2020 №21, якою підтверджено повноваження посадової особи представляти інтереси Апарату Верховної Ради України та керівника Апарату Верховної Ради України у судах України у малозначних справах, тому підстави для повернення позову відсутні.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано адміністративний позов до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення.

Позовна заява підписана представником Апарату Верховної Ради України-старшим консультантом Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату ВРУ Шумар В.Ю., на підтвердження повноважень надано довіреність від 13.01.2020 №21, якою підтверджено повноваження вказаної посадової особи представляти інтереси Апарату Верховної Ради України та керівника Апарату Верховної Ради України у судах України у малозначних справах.

Судом першої інстанції встановлено, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 КАС України, яка входить до Глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ» параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ».

Тому враховуючи характер спірних правовідносин, зміст заявлених позовних вимог та предмет доказування, обсяг наданих доказів, справа відноситься до категорії складних справ та підлягає швидкому розгляду і не є малозначною.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність повноважень у старшого консультанта Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України Шумар В.Ю підписувати адміністративний позов і представляти інтереси в суді в даній справі на підставі згаданої вище довіреності, тому наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Приписами ч. 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з п.2 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Відповідно до положень ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З матеріалів даної справа вбачається, що позивачем оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що дана справа хоч і має певний специфічний порядок розгляду та спеціальну процедуру регламентовану ст.287 КАС України, проте відносити її до категорії складних в даному випадку є необгрунтованим, в даному випадку пряме виконання п.3 ч.4 ст.169 КАС України щодо повернення позовної заяви, не надає можливості позивачу довести свою позицію щодо обґрунтованості вчинених процесуальних дій чи негайно та у найкоротший час виправити можливі недоліки, які на думку суду перешкоджають подальшому розгляду справи, що в свою чергу ставить під загрозу можливість належного захисту порушених прав заявників.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не підтвердження позивачем повноважень свого представника в щодо підписання та подання позовної заяви, тому відсутні підстави для повернення позовної заяви на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом Апарату Верховної Ради України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна