Справа № 826/15100/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Сорочка Є.О. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Швидко» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Швидко» (далі - позивач або ТОВ «Фірма Швидко») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у м. Києві від 29.11.2017 року №, яким нараховано штрафні санкції у сумі 200767, 84 грн (10% від суми грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у м. Києві від 29.11.2017 року №, яким нараховано штрафні санкції у сумі 13692, 48 грн (20% від суми грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником орендної плати, щомісячний розмір якої визначений податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 16.02.2016.

ГУ ДФС у м. Києві складено Акт камеральної перевірки податкової звітності орендної плати за землю №12578/26-15-12-09-19/16306379 від 03.11.2017 року.

16.11.2017 року ТОВ «Фірма Швидко» надано письмові заперечення на Акт перевірки, в якому вказало, що здійснило передбачені законодавством дії по сплаті відповідних сум орендної плати за лютий 2016 року, шляхом подання до банку 16.03.2016 року платіжного доручення у розмірі 115000,00 грн., однак листом відповідача від 28.11.2017 року висновки викладені в акті перевірки залишені без змін.

01.12.2017 року ТОВ «Фірма Швидко» отримало податкові повідомлення-рішення № від 29.11.2017 року та № від 29.11.2017 року, якими нараховано штрафні санкції у сумі 200767,84 грн (10% від суми грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю) та штрафні санкції у сумі 13692,48 грн (20% від суми грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю.

При цьому, листом від 16.03.2016 №15.1.16/1117 ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" повідомив позивача про неможливість виконання розрахункового документу від 16.03.2016 року, в зв`язку з недостатністю коштів на кореспондентському рахунку банку.

Відповідно до банківської виписки ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" від 24.06.2016 року на рахунку позивача станом на 15.03.2016 року обліковувалось 115141,99 грн.

Також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 №169 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.03.2016 №368 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" запроваджена тимчасова адміністрації в ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна".

Листом від 31.03.2016 №31/03 ТОВ "Фірма Швидко" повідомило відповідача про сплату податкового зобов`язання з податку на землю за лютий 2016 року.

Вважаючи, що оскаржувані податкові повідомлення складені за відсутності вини позивача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача платіжного доручення від 16 березня 2016 року № 295 підтверджує належне виконання всіх передбачених законодавством умов для визнання позивача добросовісним платником, тому винесені податкові повідомлення-рішення № від 29.11.2017 року та № від 29.11.2017 року є незаконними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно п.87.9. ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст.287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

З акту перевірки вбачається, що в ході перевірки встановлено порушення пункту 287.3 статті 287 ПК України, а саме: несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за період з 27.05.2016 2016 по 03.11.2017.

На підтвердження своєчасного виконання податкового обов`язку зі сплати у спірний період (2016 - 2017) вказаних сум, позивачем суду апеляційної інстанції були надані належним чином засвідчені копії виписок ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», ПАТ «ДІАМАНТБАНК», ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що товариством подано до ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" платіжне доручення від 16.03.2016 року № 295 на суму 115000,00 грн, що спрямоване на сплату орендної плати за землю за лютий 2016 року. Однак, з вини банківської установи зарахування зазначеної плати до бюджету не відбулося, що в свою чергу призвело до виникнення недоїмки.

Позивач стверджує, що внаслідок неврахування вчасно сплаченої орендної плати за землю за лютий 2016 року, відповідач протиправно продовжує нарахувати штрафні санкції.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 07 вересня 2018 року у справі №823/1985/17, від 11 вересня 2018 року у справі №826/17166/15 виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань та прийняття такого банком на виконання.

У разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року у справі № 826/7124/16, яке набрало законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві внести до інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Швидко" інформацію про сплату зобов`язання з орендної плати за землю юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) за лютий 2016 року в розмірі 114995,86 грн. (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 86 коп.) відповідно до платіжного доручення від 16 березня 2016 року №295).

Відповідно до ст. 78 ч. 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідачем не враховано, що спірні податкові зобов`язання сплачені позивачем вчасно, а тому штрафні санкції, встановлені податковими повідомленнями-рішеннями від 29.11.2017 року № та №, застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23.09.2020 року.