Справа № 805/1285/16-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 805/1285/16-а

адміністративне провадження № К/9901/6966/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року (суддя Козаченко А.В.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року (судді: Казначеєв Е.Г. (головуючий), Васильєва І.А., Жаботинська С.В.)

у справі № 805/1285/16-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод»

до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування рішення в частині,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Азовський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «Азовський машинобудівний завод») звернулося до суду з позовом до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Мангуська ОДПІ, контролюючий орган), в якому просило скасувати рішення від 17 березня 2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині 141 505,49 грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 22 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, адміністративний позов задовольнив.

Судові рішення мотивовані тим, що сам факт перебування платників єдиного внеску на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того, суди встановили, що відповідач повторно своїм рішенням застосував до позивача відповідальність за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (грудень 2013 року) за період з 21 січня 2014 року до 13 січня 2015 року, яке було скасовано судом у частині застосування відповідальності за період з 14 квітня 2014 року до 13 січня 2015 року.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Мангуська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» у повному обсязі.

На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не надано до контролюючого органу заяву та сертифікат, які підтверджують настання обставин непереборної сили (форм-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, для звільнення його від виконання обов`язків щодо сплати єдиного внеску. Крім того, контролюючий орган стверджує, що ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» фактично здійснює свою діяльність не на території проведення антитерористичної операції, а в Запорізькій області. Водночас дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розповсюджується на суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. До Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Бердянськ Запорізької області не входить.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 грудня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Мангуської ОДПІ.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення з огляду на необґрунтованість наведених відповідачем доводів, а судові рішення - без змін.

22 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» (, юридична адреса: Донецька область, Першотравневий район, смт. Мангуш, вул. Мурзи, буд. 16, кв. 6) є юридичною особою, зареєстрованою Першотравневою районною державною адміністрацією Донецької області 24 грудня 2004 року, перебуває на обліку в Мангуській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за № 146.

17 березня 2016 року відповідач прийняв рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску на загальну суму 159 314,74 грн, яка включає штраф у розмірі 31 983,47 грн за період з 21 січня 2014 року до 27 жовтня 2015 року та пеню в розмірі 127 331,27 грн.

При цьому нараховані контролюючим органом штрафні санкції та пеня застосовані у зв`язку з несвоєчасною сплатою (несвоєчасним неперерахуванням) єдиного внеску (за грудень 2013 року - травень 2014 року) у період з 21 січня 2014 року до 27 жовтня 2015 року.

ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» не погодилося з вищевказаним рішенням у частині застосування штрафних санкцій та нарахуванні пені в розмірі 141 505,49 грн. Зокрема, на думку позивача, відповідач неправомірно повторно нарахував пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску за грудень 2013 року на суму 1218,80 грн, яка вже була предметом судового оскарження; неправомірно нарахував пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску за квітень 2014 року, травень 2014 року за період з 03 червня 2015 року до 27 жовтня 2015 року на суму 7731,03 грн, оскільки вимога від 07 квітня 2015 року № Ю-1 оскаржена, та застосував штраф і нарахував пеню за період з 14 квітня 2014 року до 27 жовтня 2015 року на суму 96 905,66 грн із підстав звільнення від відповідальності у період з 14 квітня 2014 року; неправомірно нарахував пеню за період з 14 квітня 2014 року до 27 жовтня 2015 року за несвоєчасну сплату єдиного внеску за січень 2014 року, лютий 2014 року на суму 43 381,03 грн із підстав звільнення від відповідальності у період з 14 квітня 2014 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону № 2464-VI).

За положеннями частини першої статті 25 Закону № 2464-VІ рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10 відсотків).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон №1669-VII; набрав чинності з 15 жовтня 2014 року) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Зі змісту преамбули Закону № 1669-VII вбачається, що його прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Аналізуючи зміст вищенаведених норм, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в рішенні від 30 березня 2018 року під час розгляду зразкової справи № 812/292/18, та зазначає, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач знаходиться на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція.

Так, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р (є чинним) смт. Мангуш Донецької області включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Водночас Суд наголошує на тому, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

При цьому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, наявність сертифіката Торгово-промислової палати України не є обов`язковою підставою для звільнення платників від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску. У даному випадку, зважаючи на законодавче закріплення такого права, достатньо підтвердженого факту знаходження платника податку на обліку у контролюючих органах, розміщених на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що колегія суддів вважає, що доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Разом із тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що останній платіж у рахунок погашення недоїмки з єдиного внеску за грудень 2013 року ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» здійснило 13 січня 2015 року.

19 січня 2015 року відповідач у зв`язку з несплатою (неперерахуванням) або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) єдиного внеску прийняв рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 33 401,12 грн, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску за грудень 2013 року до позивача застосовано штраф у розмірі 7629,75 грн та пеню в розмірі 25 771,37 грн за період з 21 січня 2014 року до 13 січня 2015 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 805/919/15-а скасовано рішення Мангуської ОДПІ від 19 січня 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахування пені за період з 14 квітня 2014 року до 13 січня 2015 року в сумі 19 362,40 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Верховний Суд постановою від 19 лютого 2019 року залишив постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року без змін.

Тобто відповідач повторно своїм рішенням застосував до позивача відповідальність за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (грудень 2013 року) за період з 21 січня 2014 року до 13 січня 2015 року, яке було скасовано судом в частині застосування відповідальності за період з 14 квітня 2014 року до 13 січня 2015 року.

Крім того 07 квітня 2015 року відповідач прийняв вимогу № Ю-1 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року до 31 березня 2015 року в розмірі 737 753,89 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року у справі № 805/2323/15-а (набрала законної сили) скасовано вимогу Мангуської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 07 квітня 2015 року № Ю-1 на суму 737 753,89 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року), що кореспондується з положеннями частини першої статті 72 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на суму 141 505,49 грн згідно з рішенням від 17 березня 2016 року № є протиправним.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності доводів, якими мотивовані судові рішення, та не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова