Справа № 640/10143/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Київ № 640/10143/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомДержавного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України»
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1
про визнання протиправним та скасування вимоги,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі - МСЕК, позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Шевченківський РВДВС у м. Києві, відповідач), в якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову від 09.06.2020 року):

визнати незаконною та скасувати Вимогу державного виконавця від 03.04.2020 року винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городньою Ганною Юріївною у виконавчому провадженні № 53239272.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувану вимогу було винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, адже виконавче провадження № 53239272 є фактично закінченим та не відновленим.

Так, позивач зазначає, що 21.06.2017 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53239272 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. Разом з тим, 28 квітня 2020 року на адресу позивача надійшла оскаржувана вимога, однак жодних документів щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та відновлення виконавчого провадження до позивача не надходило, з огляду на те, що відповідач не направляв позивачу постанови про відновлення виконавчого провадження, винесена вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2020 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви на виконання ухвали Окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 25.06.2020 року.

Одночасно, ухвалою від 18.06.2020 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа)

25 червня 2020 року у зв`язку із поданою заявою позивача, неявкою відповідача та третьої особи в судове засідання суд в порядку передбаченому статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

26 червня 2020 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, яким проти позовних вимог заперечено у повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувана вимога винесена із додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», та у зв`язку із невиконанням позивачем рішення суду у добровільному порядку.

Відповідач зазначає, що 12 січня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53239272, по примусовому виконанню виконавчого листа № 826/15007/15, виданого 11 серпня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва, відповідно до якого боржником є Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України». В подальшому, у зв`язку із виконанням боржником рішення суду, постановою від 21.06.2017 року виконавче провадження було закрито.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду в м. Києві від 19.04.2018 року у справі № 826/8684/17 постанову про закриття виконавчого провадження від 21.06.2017 року було скасовано, з підстав неповного виконання боржником виконавчого документу. Так, для належного виконання виконавчого листа від 11.08.2016 року відповідач неодноразово звертався до позивача із вимогами від 21.01.2019 року, від 15.04.2019 року, від 02.07.2019 року, від 08.10.2019 року, від 18.12.2019 року та від 03.04.2020 року, однак вони були проігноровані позивачем, внаслідок чого відповідачем винесено постанови про накладення штрафу від 03.04.2020 року та 24.04.2020 року.

17 липня 2020 року від третьої особи до суду подано заяву, якою останні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, зазначаючи про неповне виконання боржником виконавчого документу, що було підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду в м. Києві від 19.04.2018 року у справі № 826/8684/17.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2017 року старшим державним виконавцем відповідача Городньою Ганною Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53239272 по примусовому виконанню виконавчого листа №826/15007/15, виданого 11 серпня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов`язання Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» провести перевірку рішень МСЕК №3 Запорізької області від 11 вересня 2012 року, МСЕК Харківської області від 28 листопада 2012 року та консультативного висновку Інституту медико-соціальних проблем м. Дніпропетровська про відсутність підстав для встановлення відсотків втрати працездатності ОСОБА_1 за наслідками виробничої травми, отриманої ним 31 грудня 1999 року з урахуванням висновку експерта №168-ая/12 від 15 грудня 2011 року Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та залученням необхідних фахівців.

При цьому, 21 червня 2017 року старшим державним виконавцем відповідача Городньою Ганною Юріївною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 53239272 у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу в повному обсязі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2018 року у справі № 826/8684/17 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.06.2017 року № 53239272, з огляду на неповне виконання боржником рішення суду, так як, при виконанні не враховано висновок експерта № 168-ая/12 від 15.12.2011 року Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та залученням необхідних фахівців.

04 травня 2018 року відповідачем винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.06.2017 року № 53239272, на підставі рішення суду.

01 жовтня 2018 року відповідачем прийнято вимогу № 53239272/15, якою зобов`язано Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» протягом десяти днів з моменту отримання даної вимоги повідомити Шевченківський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про виконання листа № 826/15007/15 від 11.08.2016 року Окружного адміністративного суду м. Києва про зобов`язання Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» провести перевірку рішень МСЕК №3 Запорізької області від 11 вересня 2012 року, МСЕК Харківської області від 28 листопада 2012 року та консультативного висновку Інституту медико-соціальних проблем м. Дніпропетровська про відсутність підстав для встановлення відсотків втрати працездатності ОСОБА_1 за наслідками виробничої травми, отриманої ним 31 грудня 1999 року з урахуванням висновку експерта №168-ая/12 від 15 грудня 2011 року Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та залученням необхідних фахівців.

У зв`язку із невиконанням позивачем зазначеної вище вимоги, відповідачем винесено аналогічні вимоги від 21.01.2019 року, від 15.04.2019 року, від 02.07.2019 року, від 08.10.2019 року, від 18.12.2019 року та від 03.04.2020 року.

03 квітня 2020 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому проваджені № 53239272 у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання позивачем рішення суду.

24 квітня 2020 року у зв`язку із невиконанням позивачем рішення суду відповідачем повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Також, 24 квітня 2020 року відповідач звернувся до Шевченківського УП ГУ Національної поліції України в м. Києві із повідомленням про вчиненням боржником (Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України») кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, а саме невиконання судового рішення.

В подальшому, 27 квітня 2020 року відповідачем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись із зазначеними вище діями відповідача, вважаючи вимогу державного виконавця від 03.04.2020 року у виконавчому провадженні № 53239272 протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404- (далі - Закон №1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 3 № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1 та 2 статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому згідно частини 4 статті 18 Закону № 1404 вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 9 Розділу І Інструкції № 512 встановлено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Положеннями пункту 12 Інструкції № 512 передбачено, що у вимозі виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Згідно пунктів 2 та 3 Розділу XIV Інструкції № 512 у разі наявності у діях боржника або інших осіб ознак злочину, передбаченого статтями 342, 343, 382, 388 Кримінального кодексу України, виконавець звертається до територіального органу поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 74 Закону № 1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вище зазначене вбачається, що законодавством передбачено право державного виконавця надсилати боржнику вимоги із зазначенням дій, які має вчинити боржник, а також передбачено обов`язок боржника виконати такі дії.

Фактично, вимога державного виконавця є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами документом щодо вчинення дій, необхідних для виконання рішення, при цьому, санкції у вигляді штрафу можуть бути застосовані до боржника саме за невиконання рішення передбаченого статтею 63 Закону №1404, а не вимоги.

Так, суд звертає увагу позивача, що винесення вимоги державного виконавця є законними та обґрунтованими діями останнього, які слугують засобом виконання рішення суду та прямо випливають із положень статті 18 Закону № 1404.

У той же час, вирішуючи вимогу позивача стосовно визнання незаконною та скасування вимоги державного виконавця від 03.04.2020 року винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городньою Ганною Юріївною у виконавчому провадженні № 53239272, суд зазначає, що її було винесено у виконавчому проваджені, що було поновлено на підставі рішення суду, що спростовує відповідні доводи позивача на які він посилався в адміністративному позові.

Вказана обставина підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження № 53239272, що були надані відповідачем.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб`єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.06.2020 року № 19, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог сплачений судовий збір позивачу не повертається.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.М. Погрібніченко