Справа № 300/1735/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1735/19 пров. № А/857/6043/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Скільський І.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.04.2020р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

19.08.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняті відповідачем Івано-Франківською митницею ДФС картку відмови № UA206000/2019/00217 від 18.03.2019р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. про коригування митної вартості товарів (а.с.5-11).

Ухвалою суду від 02.04.2020р. проведено заміну відповідача Івано-Франківської митниці ДФС його правонаступником Галицькою митницею Держмитслужби (а.с.98-100).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1-2).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано картку відмови № UA206000/2019/00217 від 18.03.2019р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; визнано протиправним та скасовано рішення № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 8572 грн. 34 коп. (а.с.101-112).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила Галицька митниця Держмитслужби, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.130-139).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що система АСАУР не стала підставою прийняття рішення про коригування, а даний ризик став джерелом інформації.

В графі 33 рішення, прийнятого митним органом, вказано, що підставою відмови за основним методом є ненадання декларантом документів відповідно ст.53 Митного кодексу /МК/ України. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Суд не описав в рішенні обставину, яка вплинула на коригування, а саме копія митної декларації країни відправлення, як додатковий документ на підтвердження заявленої митної вартості, містить вартість 15950 євро, що відрізняється від заявленої декларантом вартості 15800 євро.

Також до митного оформлення подано документ від 23.01.2019р., що передбачає оплату завдатку в розмірі 1000 євро (хоча станом на 23.01.2019р. ще не існувало договору та рахунку-фактури), платіжний документ від 25.02.2019р. на суму завдатку 1500 євро, при цьому на рахунку-фактурі № 203200 від 25.02.2019р. вказано, що кошти в сумі 15800 євро отримано 05.02.2019р. Отже, 1500 євро були додатковим платежем після внесення 15800 євро.

Аналіз договору-купівлі продажу від 25.02.2019р. вказує, що поля, які стосуються розміру авансового внеску та решти суми, яку покупець платить надалі, залишились незаповненими.

При цьому, суд помилково вважає доводи відповідача про наявність наведених ним розбіжностей необґрунтованими, посадовою особою відповідача не доведено до відома декларанта про наявність будь-яких розбіжностей у поданих документах та не витребовувались у зв`язку з цим додаткові документи.

В розглядуваному випадку джерелом інформації для визначення митної вартості автомобіля за резервним методом було обрано зовнішнє джерело, тому посилань на митні декларації з ЦБД не може бути.

Із врахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення не враховано ряд обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надано належної правової оцінки поданим доказам, натомість суд взяв до уваги не обґрунтовані доводи позивача, тому безпідставно задовольнив його позовні вимоги.

Отже, судом не оцінено ситуацію в контексті норм митного законодавства, якими керується митниця при виконанні своїх функцій.

Також в резолютивній частині судом помилково стягнуто з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 8572 грн. 34 коп., оскільки такий обчислений позивачем невірно.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 придбав в нерезидента компанії Autoservice «Strupp» Inh. Konstanze Steffen e.K. (07819 Triptis Im Bresselsholze 3) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2967 куб.см, потужність двигуна - 193 KW, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи водія - 5, колісна формула 4*4, календарний рік виготовлення 2017, такий був в експлуатації, з аварійними пошкодженнями, вартість якого склала 15800 євро (а.с.14).

З метою здійснення митного оформлення придбаного автомобіля та підтвердження митної вартості товару, уповноваженою позивачем особою декларантом ФОП ОСОБА_2 було подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну МД № UA206010/2019/407268 від 04.03.2019р. (а.с.64). Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). В графі 42 митної декларації «ціна товару» декларантом вказано 15800 євро.

Декларантом одночасно із МД було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення, а саме:

рахунок-фактуру (інвойс) № 203200 від 25.02.2019р. (а.с.14-15);

декларація про походження товару 0380 від 25.02.2019р.;

акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) № UA20903/2019/15596 від 27.02.2019р. (а.с.24);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.04.2017р. (а.с.16);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 22.02.2018р. (а.с.17);

платіжний документ б/н від 23.01.2019р.;

платіжний документ б/н від 25.02.2019р.;

зовнішньоекономічний договір б/н від 25.02.2019р. (а.с.22-23);

інші некласифіковані документи № 0DE0RAV09CS006867 від 21.02.2018р.;

інші некласифіковані документи лист від 28.02.2019р.;

інші некласифіковані документи ННМ924925 від 21.12.2018р.;

копія митної декларації країни відправлення № 19DE86E4 від 26.02.2019р. (а.с.19-21).

Під час здійснення митного оформлення товару посадова особа Івано-Франківської митниці ДФС дійшла висновку про те, що декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених у ч.2 ст.53 МК України, а саме, документів, які підтверджують сплату коштів за придбання транспортних засобів згідно із заявленої вартості.

Зокрема, 04.03.2019р. відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення про початок митної консультації, згідно якого запропоновано надати оригінали та/або копії документів, зазначених в графі 44 митної декларації (а.с.86).

06.03.2019р. відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме:

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (зворот а.с.86).

За таких умов митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронних повідомлень про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.3 ст.53 МК України.

На вимогу митного органу додаткові документи позивачем не було надано.

За результатами розгляду поданої електронної МД №UA206010/2019/407268 від 04.03.2019р. Івано-Франківською митницею ДФС прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно ст.53 МК України, 2-5 методи визначення митної вартості товарів (ст.ст.59-63 МК України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.ст.59, 60 МК України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 41322. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 МК України (а.с.12).

При цьому, у графі 30 «коригування» зазначено вартість 41322 EUR, а у графі 31 наявна інформація про коригування за шостим методом.

Також Івано-Франківською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206000/2019/00217 від 18.03.2019р., відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що «Митна вартість товару визначена за резервним методом (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно ст.53 МК України, наявні розбіжності в документах поданих до митного оформлення, другий - п`ятий методи визначення митної вартості товарів (ст.ст.59-63 МК України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.ст.59, 60 МК України), та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 41322. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 МК України. Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення - подати митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. Декларанту доведено можливість оскарження цього рішення (а.с.13).

04.04.2019р. декларантом ФОП ОСОБА_2 в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу МД № UA206010/2019/409194, якою задекларовано для митного оформлення легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2017, із зазначенням у графі 45 суми коригування 1258143 грн. 50 коп. (а.с.65).

Позивач звертався до Івано-Франківської митниці ДФС та ДФС України із заявами про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р., за результатами розгляду яких позивачу відмовлено у їх задоволенні (а.с.27-32).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішень відповідача щодо відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто, представлені митному органу документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Водночас, відповідачем порушено процедуру проведення консультацій та допущено протиправні дії (формальності), під час митного оформлення спірного автомобіля.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезеного автомобіля, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Зокрема, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у МД № UA206010/2019/407268 від 04.03.2019р., визначено за основним методом, а до самої митної декларації додано документи, які у повному обсязі підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору - договір купівлі-продажу від 25.02.2019р., рахунок-фактуру № 203200 від 25.02.2019р.

Також декларантом надано квитанцію б/н від 05.02.2019р., якою підтверджено отримання продавцем від позивача оплати в сумі 15800 EUR за VW TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.18).

Водночас, висновки митного органу про розбіжності у вартості спірного автомобіля ґрунтуються на тому, що декларантом до митного оформлення подано документ від 23.01.2019р., що передбачає оплату завдатку в розмірі 1000 євро; подано платіжний документ від 25.02.2019р. на суму завдатку 1500 євро, а також платіжний документ на суму 2500 євро, датований 11.03.2019р. Аналіз договору купівлі-продажу від 25.02.2019р. вказує, що поля, які стосуються розміру авансового внеску та решти суми, яку покупець платить надалі, залишились не заповненими.

Також до митного оформлення було надано копію митної декларації країни відправлення, як додаткового документу на підтвердження заявленої митної вартості, проте в ній зазначена вартість автомобіля 15950 євро, що відрізняється від заявленої декларантом вартості.

Між тим, під час судового розгляду з`ясовано, що 23.01.2019р. позивачем було сплачено 1000 євро як завдаток за автомобіль, 25.02.2019р. - 1500 євро як завдаток/гарантія, а також сплачено 15800 євро вартості автомобіля. Суми, які були сплачені 23.01.2019р. (1000 євро) та 25.02.2019р. (1500 євро) зараховані продавцем як гарантія вивозу даного транспортного засобу за межі Європейського Союзу про, про що продавець видав 11.03.2019р. кінцевий (підсумковий) платіжний документ. Кошти в сумі 2500 євро були повернуті позивачу після вивезення даного транспортного засобу з Європейського Союзу.

Проаналізувавши зазначені рахунок-фактуру, договір купівлі-продажу, які були надані декларантом відповідачу при митному оформленні транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , доводи митного органу про наявність розбіжностей в платіжних документах слід вважати необґрунтованими.

Вказані декларантом відомості щодо вартості ввезеного автомобіля співпадають з відомостями МД країни відправлення № 19DE86E4 від 26.02.2019р. щодо покупця та продавця, опису придбаного товару (транспортного засобу).

При цьому, суд зазначає, що у графі 46 МД країни відправлення вказується статистична вартість транспортного засобу (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту); натомість, фактурна вартість експортованого автомобіля вказана у графі 22 і складає 15800 євро (а.с.19-20), що свідчить про безпідставність тверджень митного органу про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою, як підставу для коригування вартості даного транспортного засобу.

Водночас, вищенаведені обставини не покладалися митним органом в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, вони не наведені в тексті цього рішення.

Така зміна кваліфікації підстави прийняття рішення, як акту індивідуальної дії, суб`єктом владних повноважень в судових процедурах, є неприйнятною з огляду на принцип правової визначеності, який притаманний як судовим рішенням, так і рішенням суб`єктів владних повноважень. В іншому випадку це вже будуть інші правопорушення за інших підстав, запровадження позиції зміни підстав прийняття рішень, після їх прийняття, як способу реалізації владних управлінських функцій, призведе до свавілля суб`єктів владних повноважень.

Аналогічні положення передбачені ч.2 ст.77 КАС України, якою окреслений обов`язок відповідача довести правомірність своїх рішень на підставі тих доказів, які були покладені в основу їхнього прийняття.

Водночас, митний орган не був позбавлений можливості витребувати від відповідних органів країни експорту підтвердження дійсності експортної операції, направити запит до нерезидента - компанії Autoservice «Strupp» Inh. Konstanze Steffen e.K. (07819 Triptis Im Bresselsholze 3) з приводу реалізованого автомобіля та його вартості.

Натомість, позивачем надано лист Autoservice «Strupp» Inh. Konstanze Steffen e.K. (07819 Triptis Im Bresselsholze 3), в якому останній підтверджує продаж 25.02.2019р. позивачу транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною НОМЕР_4 та оплату купівельної вартості готівкою 25.02.2019р. (а.с.25-26).

Крім того, згідно додаткового аркуша до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/15596 від 27.02.2019р. легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, календарний рік виготовлення - 2017, на час митного огляду містив пошкодження: царапини лакофарбового покриття, пошкоджено передній бампер, підсилювач бампера, радіатори, ланжерони, праве та ліве переднє крило, капот, заднє праве крило, спрацьовані подушки безпеки, права та ліва фари (зворот а.с.24).

Також згідно рахунку-фактури (інвойсу) № 203200 від 25.02.2019р. вказано про реалізацію автомобіля після ДТП.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.53 МК України, документами, що підтверджують митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс), квитанції про оплату товару, тому подані позивачем документи та їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару.

Будь-яких доказів недостовірності наданих позивачем документів, їх підробки або інформації від компетентних органів країни придбання, які б спростовували умови придбання спірного автомобіля, відповідачем не представлено.

Водночас, незначні розбіжності у цих документах не впливають на їх зміст та не спростовують факту сплати позивачем вартості автомобіля.

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей, а їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Водночас, автоматизована система аналізу та управління ризиками не є програмним продуктом, який містить інформацію про митну вартість імпортованих товарів, а спрямована виключно на те, що б застерегти посадових осіб митниці про ті митні формальності, які йому доцільно провести, за необхідності, для дотримання норм законодавства під час здійснення митного контролю.

Стаття 362 МК України дає визначення аналізу ризику як систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару.

Водночас, в розглядуваному випадку митним органом не доведено наявності самих ризиків. Зокрема, відповідачем не надано доказів наявності у митного органу інформації про митне оформлення ідентичних та подібних (аналогічних) транспортних засобів, з вказанням марки, моделі, інших даних і особливостей, а також ціни вже оформлених транспортних засобів.

Натомість митниця, як вбачається із графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, що містить назву «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зазначила: «Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел.» Тобто, відповідач застосував ціну, яку йому сформував АСАУР, без вказівки на будь-яке джерело.

При цьому, позивачем представлено пакет документів, в яких чітко стверджується вартість придбання спірного автомобіля.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. не зазначено, чому вказані вище документи, подані для митного оформлення, не взяті до уваги при визначенні митної вартості транспортного засобу. Надані документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.

На підставі досліджених письмових доказів суд першої інстанції прийшов до вірного та послідовного висновку про те, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем Autoservice «Strupp» Inh. Konstanze Steffen e.K. (07819 Triptis Im Bresselsholze 3) товару, або, що видані позивачу документи є фіктивними або недійсними.

Отже, будь-яких розбіжностей чи недоліків надані документи не містили, а відтак сумнів митного органу ґрунтувався лише на невідповідності заявленої митної вартості транспортного засобу індикатору ризику АСАУР ДФС.

Окрім цього, аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також згідно з п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Між тим, як вбачається із рішення № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про неможливість застосування методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем не надано.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано цінову інформацію з системи АСАУР ДФС, згідно з якою вартість транспортного засобу становить 41322 євро. Разом з тим, документів, які б підтверджували митну вартість у розмірі 41322 євро, відповідач під час судового розгляду не представив.

Отже, в наданих декларантом документах немає розбіжностей, останні містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та щодо ціни, яка підлягала сплаті за цей товар.

Звідси, позивач одночасно з МД в повному обсязі надав до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу згідно з ч.2 ст.53 МК України.

Водночас, відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезеного автомобіля, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постановах від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а, від 04.09.2018р. у справі № 808/9123/15, від 20.02.2018р. у справі № 809/1884/16, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та видано на його підставі картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідачем не обґрунтовано митну вартість на рівні 41322 євро внаслідок коригування за резервним методом та неможливість використання як достовірної інформації, наданої декларантом при визначенні митної вартості імпортованого товару.

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару з урахуванням реального його стану відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну), тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими та не відповідають вимогам митного законодавства.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірних рішень, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом допущено помилку в частині обчислення розміру судового збору, який сплачений позивачем та підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача по причині задоволення заявленого позову.

Згідно дубліката квитанції № 0.0..1 від 05.09.2019р. позивачем сплачено судовий збір за подачу до суду позову в розмірі 8572 грн. 34 коп. (а.с.3).

В позовній заяві ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги - визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019р. про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації № UA206000/2019/00217.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимога щодо оскарження рішення про коригування митної вартості носить майновий характер, при цьому ціна позову в цій частині обчислюється з різниці між сумами платежів, нарахованими декларантом, та сумами платежів, обчислених митним органом.

Згідно матеріалів справи різниця між сумами мита та ПДВ, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів, становить 248664 грн. 35 коп.

Отже, в частині вимог щодо оскарження рішення про коригування митної вартості сума судового збору складає 2486 грн. 64 коп. (248664 грн. 35 коп. х 1%).

Інша вимоги позивача носить немайновий характер, а її розмір складає 768 грн. 40 коп. (1921 грн. х 0,4).

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 становить 3255 грн. 04 коп. (2486 грн. 64 коп. за майнову вимогу + 768 грн. 40 коп. за немайнову вимогу).

Звідси, сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 5317 грн. 30 коп. (8572 грн. 34 коп. - 3255 грн. 04 коп.) слід вважати сумою судового збору, внесеною у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Також позивач має право на повернення вказаної суми судового збору із дотриманням вимог, передбачених ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Із врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак порушив норм процесуального права (в частині розподілу судових витрат), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в частині розподілу судових витрат.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Галицьку митницю Держмитслужби.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020р. в адміністративній справі № 300/1735/19 змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (79000, м.Львів, вул.Костюшка, буд.1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в розмірі 3255 (три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) 04 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Галицьку митницю Держмитслужби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 23.09.2020р.