Справа № 523/8521/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/8521/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 46 від 10.10.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення № 46 Відділу з питань перерахунків пенсій № 19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою від 24.07.2020 року дану справу залишено без руху.

10.08.2020 р. (вх. № 31220/20) позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 26.08.2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

16.09.2020 року (вх. № 37263/20) представником відповідача до канцелярії суду подано матеріали пенсійної справи позивача.

16.09.2020 року (вх. № 37266/20) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.03.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак Рішенням № 46 від 10.10.2019 року Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивачем не надані документи про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням кількості днів виїзду в зону відчуження та населених пунктів, де виконувались роботи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області діяло у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 є учасником 2 категорії ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1956 році серії НОМЕР_1 від 28.03.2003 року (а.с. 23).

14.03.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до якої додав наступні документи: копію паспорту та ідентифікаційного коду; копію трудової книжки серії НОМЕР_2 ; копію диплому від 02.06.1989 № НОМЕР_3 ; копію військового квитка серії НОМЕР_4 ; довідку від 20.07.1992 року № 848 про роботу в зоні відчуження в складі в/ч № 74939 з 01.10.1986 року по 10.10.1986 року, яка видана військовою частиною № НОМЕР_5 ; довідку від 05.08.1992 року № 4/15-13 про роботу в зоні відчуження з 01.10.1986 року по 10.10.1986 року, яка видана Суворовським районним військовим комісаріатом м. Одеси; копію довідки про роботу в зоні відчуження з 01.10.1986р. по 10.10.1986р. в складі в/ч 03354, яка видана управлінням у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копію довідки від 05.12.1992 року № 1034 про роботу в зоні відчуження з 01.10.1986 року по 10.10.1986 року в складі в/ч 74939; архівну довідку про заробітну плату від 08.04.2019 року № 210; копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 28.02.2003 року.

Рішенням № 46 від 10.10.2019 року Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивачем не надані документи про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням кількості днів виїзду в зону відчуження та населених пунктів, де виконувались роботи (а.с. 10).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з довідки від 20.07.1992 року № 848, яка видана військовою частиною №03354, позивач брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01.10.1986р. по 10.10.1986р. в складі військової частини 74939 (а.с. 18).

Крім того, в архівній довідці № 56/03-21 від 10.06.2019 року зазначено, що в наказі командира в/ч 03354 по стройовій частині відображено відрядження ОСОБА_1 «для забезпечення гарантованої охорони будівель, споруд та територій технологічної, адміністративно господарської зон і житлової зони об`єкта 2999» у м. Чорнобиль-2 з 01.10.1986 року (наказ від 01.10.1986 року № 198) по 10.10.1986 року (наказ від 11.10.1986 року № 205). Місцем дислокації в/ч НОМЕР_5 за вищевказаний період смт. Любеч (а.с. 22).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №796) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, право на пенсію за віком чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на зниження пенсійного віку на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на зниження пенсійного віку на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

З аналізу вказаної норми слідує, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС наділені альтернативою у подані документів для підтвердження свого статусу.

Так, до заяви про призначення пенсії вказаною категорією осіб додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та один з документі, що підтверджує участь особи в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС, зокрема: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Тобто, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796 подання учасником ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС усіх документів передбачених п.2.1 Порядку №22-1 не є обов`язковим.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що у період з 22 липня по 06 вересня 1986 року позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у в/ч №38867. Відтак, згідно з ст. 55 Закону №796 позивач має право на зниження пенсійного віку.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що позивач брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01.10.1986р. по 10.10.1986р. в складі військової частини 74939. Відтак, згідно з ст. 55 Закону №796 позивач має право на зниження пенсійного віку.

Також, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем в достатньому обсязі було надано відповідачу документи для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з метою призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796. 16 березня 2015 року позивачу виповнилося 50 років.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку, а також ту обставину, що позивач має право на зниження пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону №796 та ним було надано усі необхідні документи для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачені п.2.1 Порядку №22-1, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача про те, що надані документи не містять кількості днів виїзду в зону відчуження та населених пунктів де виконувалися роботи суд оцінює критично, оскільки з наданих позивачем документів вбачається період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЭДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення № 46 від 10.10.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № 46 Відділу з питань перерахунків пенсій № 19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина

.