Справа № 400/1917/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1917/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В травні 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та несплати позивачу індексації грошового забезпечення з 28.09.2015 року по 20.09.2019 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 28.09.2015 року по 20.09.2019 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідачем протиправно не проводилася індексація грошового забезпечення в період проходження військової служби позивачем з 28.09.2015 року по 20.09.2019 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за червень 2016 року в сумі 73,95 грн..

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за червень 2016 року в сумі 73,95 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу у Збройних силах України з 28.09.2015 року по 20.09.2019 року у військовій частині НОМЕР_1 .

У позові ОСОБА_1 зазначає, що в період проходження ним військової служби йому не проводили індексацію грошового забезпечення.

31.03.2020 року позивач звернувся із заявою до ВЧ НОМЕР_1 про нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку та індексацію грошового забезпечення.

21.04.2020 року відповідачем листом №633/1275 позивачу надано відповідь на його заяву.

В зазначеному листі щодо вищенаведених вимог ОСОБА_1 вказано, що відповідно до п.5 постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 року сума індексації не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації. А оскільки за період служби позивачу неодноразово підвищували суму грошового забезпечення, тому індексація не проводилась.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

На момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018 року.

Проаналізувавши постанову Кабміну України №1294 в період її дії з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, зокрема періоду який охоплює період оскаржуваних правовідносин (з 28.09.2015 року - 01.03.2018 року), судова колегія вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до карток особового рахунку військовослужбовця в період оскаржуваних правовідносин, посадовий оклад позивача з 28.09.2015 року - 01.03.2018 року був незмінний та складав 720,00 грн.. Проте, з 01.03.2018 року посадовий оклад ОСОБА_1 становив 3080,00 грн. (а.с.8-12).

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Статтею 4 Закону України №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (Частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності 01.01.2016 року)

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7% (а.с.149).

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем про розмір належної індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.09.2015 року по 21.09.2019 року, індексацію було нараховано позивачу, починаючи з грудня 2018 року (а.с.28), що не суперечить положенням законодавства.

Також судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно з вищевказаною довідкою нарахована сума індексації за оскаржуваний період складає 1383,21 грн., проте виплачена сума становить 1309,26 грн. Заборгованість зі сплати - 73,95 грн. за червень 2016 року, яка підлягає виплаті.

Щодо компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат, судова колегія зазначає.

Крім того, пп.7 п.4 Порядку встановлено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (надалі - Закон №2050-III) та окремих положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок) дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 19.12.2011 року (справа №6-58цс11), від 11.07.2017 року (справа №21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 року (№523/1124/17), від 03.07.2018 року (справа №521/940/17).

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у тому числі за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 року №803/865/17.

Як зазначено вище, сума індексації, яка нарахована позивачу, але залишається не виплаченою складає 73,95 грн.. А отже, у позивача є право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на цю суму невиплаченої індексації.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Ступакова І.Г.