Справа № 200/12858/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/12858/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу в розмірі 1834,20 гривень

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 121360,50 гривень.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що за відповідачем існує податковий борг по сплаті земельного податку з фізичних осіб у розмірі 121360,50 гривень, який виник у зв`язку с несплатою грошових зобов`язань, які нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень. У зв`язку з несплатою суми податкової заборгованості була винесена податкова вимога № 594-48 від 06.11.2017 року, проте прийняті заходи, направлені на погашення наявної суми боргу відповідача, не призвели до позитивних результатів, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача наявної суми податкового боргу.

Суд на підставі ч. 3 ст. 171 КАС України звернувся до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 03 січня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04 лютого 2020 року.

04 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 20 лютого 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 200/1383/20-а.

Судове рішення у справі № 200/1383/20-а набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 10 вересня 2020 року.

10 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява Головного управління ДПС у Донецькій області про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 1834,20 гривень. В заяві зазначено, що у зв`язку із скасуванням податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 57442-4812-0540 від 28.04.2018 року на підставі якого виник податковий борг Головне управління ДПС у Донецькій області уточнює позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року прийнято до розгляду заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про зменшення розміру позовних вимог. Подальший розгляд справи № 200/12858/19-а прийнято здійснювати з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме: «стягнути з ОСОБА_1 податковий борг з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 1834,20 гривень». Призначено наступне судове засідання на 17 вересня 2020 року.

Представник позивача до суду з`явився.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 31.01.2020 року (а.с. 42-46). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що оскільки об`єктом оподаткування визначено земельну ділянку, на яку позивачу був виданий державний акт на право постійного користування землею І-ДН №003708, та який у свою чергу рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23.03.2018 року у справі №241/1185/17 визнано недійсним, отже об`єкт оподаткування скасовано та юридично є таким, що не існувало, тому не було підстав для визначення земельного податку. Крім того, зазначає, що податкові повідомлення-рішення на підставі яких виник борг є неузгодженими, оскільки не надсилались належним чином. Також наголошує, що податкові повідомлення-рішення не можна вважати складеними, оскільки вони не підписані керівником, а лише містять відтиск факсиміле.

Стосовно пені зазначає, що механізм та підстави утворення взагалі не обґрунтовані та не зрозумілі.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

17 вересня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 135-137).

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову про стягнення податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк. вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) або землекористувачі.

Відповідно до п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, контролюючим органом були прийняті і направлені відповідачу податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: від 28.04.2018 року № 57441-4812-0540 на суму 23,77 гривень та № 57442-4812-0540 на суму 119504,00 гривень (а.с. 12), якими визначені суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Зазначені податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем 23.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 12).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у справі № 200/1383/20-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2018 року № 57442-4812-0540 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 82506,87 гривень (а.с. 85-90).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, які встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у справі № 200/1383/20-а не підлягають доказуванню.

У зв`язку із скасуванням податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2018 року № 57442-4812-0540, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1834,20 гривень (а.с. 119-120).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 26 березня 2019 року № 1642/05-99-48-12/ НОМЕР_1 . Перевіркою встановлено порушення п. 286.1, 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України від 01.01.2010 року № 2755/VI, а саме платником податку несвоєчасно було сплачено податкові зобов`язання (а.с. 14). Акт камеральної перевірки від 26 березня 2019 року № 1642/05-99-48-12/ НОМЕР_1 направлений на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отриманий відповідачем 03.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення - рішення від 16 квітня 2019 року № яким застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 1822,71 гривень (а.с. 16), яке направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано відповідачем 27.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18).

Позивачем на підставі податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № заявляється до стягнення сума у розмірі 1800,42 гривень.

Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача з земельного податку з фізичних осіб, яка підлягає стягненню на підставі податкових повідомлень-рішень складає 1824,19 гривень.

Документи, які свідчать про оскарження або сплату відповідачем податкових зобов`язань та штрафних санкцій, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями, в матеріалах справи відсутні.

Станом на дату розгляду справи відповідачем зазначена сума боргу не погашена.

Разом з тим, суд не приймає посилань відповідача на те, що податкові повідомлення-рішення підписано факсимільним відтворення та не уповноваженою особою, Чубаровим О.Д., який не є керівником ГУ ДФС у Донецькій області, оскільки доказів підпису податкових повідомлень-рішень факсиміле позивачем не надано, а відповідно наказу ДФС України від 28.11.2017 року №2832-о ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника - начальника Волновасько-Мангушського управління Головного управління ДФС у Донецькій області, Положенням якого визначені повноваження начальника управління, в тому числі щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, суд не приймає посилань позивача на не отримання податкових повідомлень-рішень, оскільки в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, з яких вбачається особисте отримання відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На підставі п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня: з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) у розмірі 10,01 гривень.

Таким чином загальна заборгованість складає 1834,20 гривень.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

06 листопада 2017 року податковою інспекцією сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 594-48 (а.с. 19), яка направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримана особисто відповідачем 16.11.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вжиті заходи з самостійного погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, встановлено що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку надано до суду не було.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом було дотримано вимоги Податкового кодексу України при визначенні відповідачу грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В свою чергу, порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено ст. 95 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У п. 95.3 ст. 95 ПК України зазначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому у числі й винесення податкової вимоги.

Наведені норми Податкового кодексу України є такими, що кореспондуються та визначають строк стягнення податкового зобов`язання протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України, якщо грошове зобов`язання було нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом щодо стягнення податкової заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Нормами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 78, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації згідно адресної картки Ялтинської селищної ради та відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 ; адреса зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в розмірі 1834,20 гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Першотравневим РВ ГУМВС україни в Донецькій області 04.03.2009 року, місце реєстрації згідно адресної картки Ялтинської селищної ради та відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 ; адреса зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_2 ) суму податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1834 (одну тисячу вісімсот тридцять чотири) гривні 20 копійок на р/р UA 3005332, , Казначейство України ЕАП, отримувач: Мангушське УК/смт.Ялта/18010700, призначення платежу: *;140; ;18010700; Земельний податок з фізичних осіб.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова