Справа № 640/6047/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 вересня 2020 року справа №640/6047/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доСлужби безпеки України (далі по тексту - відповідач, СБУ)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у наданні належним чином засвідченої копії наказу Голови Служби безпеки України №1476-ос від 10 листопада 2008 року щодо призначення позивача на посаду офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України та наказу Голови Служби безпеки України №82-ос від 15 січня 2013 року щодо призначення ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби безпеки України по посаді заступника начальника департаменту; 2) зобов`язання відповідача надати позивачу належним чином засвідчену копію наказу Голови Служби безпеки України №1476-ос від 10 листопада 2008 року щодо призначення ОСОБА_1 на посаду офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України та належним чином засвідчену копію наказу Голови Служби безпеки України №82-ос від 15 січня 2013 року щодо призначення ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби безпеки України по посаді заступника начальника департаменту
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні засвідчених копій (витягів) з документів, які підтверджують факт проходження позивачем військової служби в СБУ, що порушує його право на перерахунок пенсії за вислугу років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/6047/20 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що адвокатом позивача Хімічем В.О. подано до СБУ адвокатський запит від 06 лютого 2020 року №04/02-20, у якому просив:

1) надати належним чином засвідчені копії всіх документів за період з 01 січня 2008 року по 13 липня 2013 року (в тому числі, але не виключно накази, рішення, розпорядження, протоколи, постанови, службові записки, повідомлення, заяви), які підтверджують, в тому числі, але не виключно, призначення на посаду/переведення з однієї посади на іншу/звільнення/скорочення інше, минулого співробітника Служби безпеки України - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

2) надати належним чином засвідчені копії: наказу Голови СБУ №1476-ос від 10листопада 2008 року (перебування ОСОБА_1 на посаді Офіцера діючого резерву СБУ по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності СБУ); наказу Голови СБ України №82-ос від 15 січня 2013 року (перебування ОСОБА_1 у розпорядженні Голови СБ України по посаді заступника начальника департаменту).

За результатами розгляду вказаного запиту СБУ листом від 12 лютого 2020 року №11/1/1-Х-72/64 надано частину належним чином засвідчених копій документів, наявних в особовій справі ОСОБА_1 та зазначено, що інші запитувані документальні матеріали не можуть бути надані, оскільки відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі Безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21 серпня 2012 року №400 (далі по тексту - Перелік), а також Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року №440 (далі по тексту - Звід відомостей), є інформацією з обмеженим доступом.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи з меж позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про інформацію» передбачено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зокрема встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Як встановлено судом вище, відмовляючи у наданні запитуваних документів, відповідач посилається на Перелік та Звід відомостей.

Пунктами 1-3 Переліку передбачено: «Відповідно до статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон), службова інформація є публічною інформацією з обмеженим доступом.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до Закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону до службової може належати така інформація: що міститься в документах підрозділів Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, навчальних та інших закладів, науково-дослідних і науково-технічних установ, організацій Служби безпеки України, Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади чи установи СБ України), які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності підрозділу, органу, закладу чи установи СБ України або здійсненням контрольних, наглядових функцій, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці».

Статтею 1 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що Звід відомостей, що становлять державну таємницю, - акт, в якому зведено переліки відомостей, що згідно з рішеннями державних експертів з питань таємниць становлять державну таємницю у визначених цим Законом сферах.

З наведеної правової норми вбачається, що Звід відомостей містить виключно відомості, що становлять державну таємницю.

Суд звертає увагу, що відповідь відповідача не містить посилань на пункти Переліку та Зводу відомостей, відповідно до яких інформацію, що міститься у запитуваних документах віднесено до інформації з обмеженим доступом, чи державної таємниці.

При цьому, пунктом 7 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, у разі наявності у запитуваних позивачем документах інформації з обмеженим доступом, відповідач зобов`язаний був надати витяги з таких документів, з інформацією, доступ до якої не обмежено.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Пунктами 3, 5 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Враховуючи викладене, судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності підстав для відмови позивачу у наданні запитуваних документів, а саме: належним чином засвідчених копій наказів Голови Служби безпеки України від 10 листопада 2008 року №1476-ос щодо призначення ОСОБА_1 на посаду офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України та від 15 січня 2013 року №82-ос щодо призначення ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби безпеки України по посаді заступника начальника департаменту.

Разом з тим, суд звертає увагу, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки, яка полягає у невчиненні дій, однак в межах даного спору, відповідачем вчинено дії щодо відмови позивачу у наданні запитуваних документів, а тому предметом оскарження мають бути саме дії СБУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено частково, на користь позивача належить присудити сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови у наданні належним чином засвідчених копій наказів Голови Служби безпеки України від 10 листопада 2008 року №1476-ос щодо призначення ОСОБА_1 на посаду офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України та від 15 січня 2013 року №82-ос щодо призначення ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби безпеки України по посаді заступника начальника департаменту протиправними.

3. Зобов`язати Службу безпеки України надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наказів (витягів з них) Голови Служби безпеки України від 10 листопада 2008 року №1476-ос щодо призначення ОСОБА_1 на посаду офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України та від 15 січня 2013 року №82-ос щодо призначення ОСОБА_1 в розпорядження Голови Служби безпеки України по посаді заступника начальника департаменту.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Служби безпеки України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Служба безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33; ідентифікаційний код 00034074).

Суддя В.А. Кузьменко