Справа № 420/4759/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4759/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 червня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 та зобов`язати розглянути адвокатський запит Чоклі Єлизавети Юріївни від 18.05.2020 та надати відповідь з порушених у запиті питань адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні в установлений чинним законодавством строк.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

15 червня 2020 року до суду від представника позивача за вх.№22859/20 надійшла заява про усунення недоліків з належним чином оформленим адміністративним позовом та договором про надання правової допомоги від 11.06.2018 року (у 2-х примірниках).

Ухвалою суду від 19 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №22859/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_1 та адвокатом Чоклею Єлизаветою Юріївною укладений договір про надання правової допомоги від 11.06.2018. За умовам даного договору, збираючи відомості про факти, які можуть бути використані як докази у кримінальній справі, де позивач є потерпілою, адвокат Чокля Є.Ю. в порядку ст,ст.20, 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернулась з адвокатським запитом б/н від 18.05.2020 (на підставі ордеру на надання правової допомоги) до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дудіна Тимофія Миколайовича. 18.05.2020 вказаний запит був направлений на адресу відповідача поштовим відправленням з описом вкладення з штрихкодовим ідентифікатором 996 та був отриманий відповідачем 22.05.2020, що підтверджується інформацією з ПАТ «Укрпошта». Проте, станом на момент звернення до суду відповідь на спірний адвокатський запит не надходила.

03 липня 2020 року за вх.№25581/20 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с.41-49), в якому відповідач зазначає, що 22.05.2020 до ПМУ надійшов адвокатський запит Чоклі Є.Ю. від 18.05.2020. Листом ПМУ від 27.05.2020 за № 11905/07-19 надано відповідь на адвокатський запит від 18.05.2020 та направлено на поштову адресу зазначену в запиті, що підтверджується витягом із журналу реєстрації вихідної кореспонденції. ПМУ своєчасно та в межах встановлених строків Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надано відповідь, а отже відсутні жодні підстави вважати протиправною бездіяльність ПМУ, оскільки, як зазначено вище, 27.05.2020 за № 11905/07-19 надано відповідь на адвокатський запит.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/4759/20 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження відмовлено.

31 серпня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року поновлено провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на адміністративний позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

11 червня 2018 року ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Чокля Єлизаветою Юріївною укладено договір про надання правової допомоги (а.с.25), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п.1.1.).

18 травня 2020 року адвокатом Чокля Є.Ю. було направлено до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дудіна Тимофія Миколайовича адвокатський запит (а.с.26) з копіями свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру (а.с.29), що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною №996 та фіскальним чеком (а.с.27).

У вказаному запиті адвокат позивача Чокля Є.Ю. просила:

- надати інформацію та копії документів стосовно проведених перевірок організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (номер свідоцтва: 5867) у період з 2015 по 2020 роки;

- відповідь направити поштою на ім`я адвоката Чокля Єлизавета Юріївна за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний адвокатський запит відповідачем було отримано 22 травня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного веб сайту АТ «УКРПОШТА» (а.с.9).

Позивач у позовній заяві зазначає, що станом на момент подання позову до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на адвокатський запит не отримано.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про інформація», Законом України «Про доступ до публічної інформації» та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) являється державною установою.

Згідно абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Стаття 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.ч.5, 6, 7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частина 3 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Згідно ч.1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту (ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд ставиться критично до твердження відповідача у відзиві про те, що листом від 27.05.2020 року вих.№11905/07-19 позивачу була надіслана відповідь (а.с.60-61) на її запит, оскільки належних та достатніх доказів своєчасного направлення такої відповіді на адвокатський запит відповідачем до суду не надано.

Суд зазначає, що відповідачем до суду наданий витяг із журналу реєстрації вихідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.51) про направлення адвокату позивача Чокля Є.Ю. простим поштовим відправленням відповіді на її адвокатський запит від 27.05.2020 року №11905/07-19 (а.с.60-61).

Відповідно до п.11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (жалі - Правила) поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п.2 Правил, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

Як вбачається з доповідної записки начальника відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Бондарюк О.О., адресованої начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ОСОБА_4 (а.с.53-55), визначено вичерпний перелік поштової кореспонденції, яка направляється адресату рекомендованим поштовим відправленням, з якого вбачається, що відповіді на адвокатські запити та на запит громадян рекомендованими листами не направляються.

Згідно з Інструкцією з діловодства в Південному міжрегіональному управлінні юстиції (м.Одеса), розміщеному на офіційному веб сайті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у розділі «Правові засади діяльності», вихідні документи у паперовому вигляді обробляються і надсилаються адресатам відділом відправки та обліку документів відділом організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектором документування у Миколаївській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектором документування у Херсонській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління та особами, відповідальними за діловодство в структурних підрозділах в день їх надходження від структурних підрозділів або не пізніше наступного робочого дня з використанням засобів поштового зв`язку, а також доставляються фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) (п.192). Вихідні документи передаються на відправку до відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектору документування у Миколаївській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектору документування у Херсонській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, особі, відповідальній за діловодство в структурних підрозділах в день реєстрації або на наступний робочий день із зазначенням в реєстрах або журналах передачі дати, часу та прізвища посадової особи, яка здійснює передачу (п.195). У журналі обліку вихідної кореспонденції (додаток 16) зазначаються дата відправлення документа, адресат, вихідний реєстраційний індекс документа, кількість додатків (п.197). Вихідна кореспонденція відправляється за поштовими реєстрами в двох примірниках, один з яких передається у відділ поштового зв`язку, а другий зберігається у відділі відправки та обліку документів (п.198).

Таким чином, з Інструкції з діловодства в Південному міжрегіональному управлінні юстиції (м.Одеса) вбачається, що люба вихідна кореспонденція відповідача відправляється за поштовими реєстрами, один примірник якої зберігається у відповідача.

Однак відповідачем до суду такого поштового реєстру простих поштових відправлень не надано.

Так, Верховний Суд у постанові від 31 липня 2018 року у справі №805/5005/15-а погодився з висновками судів попередніх інстанцій та зазначив, що «Судами встановлено, що оскільки ведення реєстру на відправку простої кореспонденції у ГТУЮ у Донецькій області Інструкцією з діловодства в Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області не передбачено, витяг з «Журналу реєстрації вихідної кореспонденції» за 2015 є належним доказом відправки позивачу відповіді на його звернення від 06.10.2015 в порядку частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян».».

Тобто, якщо інструкцією з діловодства суб`єкта владних повноважень передбачено ведення журналу реєстрації вихідної кореспонденції та реєстру поштових відправлень, такі журнал та реєстр є обов`язковими доказами направлення простих поштових відправлень.

Отже суд вважає, що наявність витягу із журналу реєстрації вихідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за відсутності реєстру поштових відправлень не є достатнім доказом направлення представнику ОСОБА_1 - адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні вищевказаної відповіді на її адвокатський запит.

Відтак, вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 року та зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни від 18.05.2020 року та надати відповідь з порушених у запиті питань адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні в установлений чинним законодавством строк є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень відповідача у відзиві та запереченнях висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №СВ03452776/1 від 03 червня 2020 року (а.с.5).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 року.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни від 18.05.2020 року та надати відповідь з порушених у запиті питань адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні в установлений чинним законодавством строк.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м.Одеса, 65007, ).

Суддя О.А.Вовченко