Справа № 813/2176/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 813/2176/17 пров. № А/857/7010/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м.Львові до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування рішень за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м.Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (суддя першої інстанції Сакалош В.М., м. Львів, повний текст складено 17.10.2017),

В С Т А Н О В И В :

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові звернулась до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення про скасування від 31.05.2017 № 15-н/пз та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2017 № 15-н/пз.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у м.Львові та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення та постановити нове - про відмову в позові. Обгрунтовуючи незгоду, апелянт зазначив, що під час здійснення Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові перевірки дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було встановлено факт будівництва ним одноповерхової споруди з влаштуванням бетонного фундаменту без дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт. Тому за результатами вказаної перевірки правомірно складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт та винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Рішення відповідача про скасування зазначених рішень Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові є протиправним, оскільки винесене з формальних підстав та на підставі припущень, без обґрунтування належними доказами, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про безпідставність доводів апелянта і законність та обгрнутованість оскаржуваного судового рішення.

У судовому засіданні представник апелянта Сапіга А.В. підтримала апеляційну скаргу та дала пояснення аналогічні викладеним доводам. Зауважила, що суд першої інстанції безпідставно спирався виключно на висновки експерта, хоча на фотознімках видно встановлення фундаменту. Розрахунок категорії складності як складова об`єкта будівництва повинен бути складений проектантом. Відсутність розрахунку в акті перевірки не може бути підставою для скасування рішення Інспекції ДАБК у місті Львові.

У судовому засіданні представник третьої особи Фостяк О.Я. також заперечив щодо задоволення апеляційної скарги. Пояснив, що позивач дійшов помилкового і нічим не підтвердженого висновку про те, що підприємцем ОСОБА_1 ведеться будівництво споруди зі створенням фундаменту і має місце здійснення будівельних робіт без дозвільних документів. Зауважив, що у даному випадку побудовано тимчасову споруду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Про причини неявки суду повідомлено не було.

Було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив про законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.03.2017 провідний спеціаліст відділу інспекційної роботи Інспекції у місті Львові Шестак О.В. провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудування, за результатами якої складено відповідний акт.

В акті зафіксовано про встановлення під час перевірки факту здійснення ФОП ОСОБА_1 будівництва одноповерхової споруди з влаштуванням бетонного фундаменту, що свідчить про проведення будівельних робіт без дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт.

Також, за результатами перевірки інспектор склав протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22.03.2017, виніс два приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 22.03.2017, а також виніс постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2017 № 0006-вих-1592/41.

На підставі звернення ФОП ОСОБА_1 стосовно дій посадових осіб Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові щодо проведення зазначеної перевірки, головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (яка є структурним підрозділом Державної архітектурно-будівельної інспекції України без статусу юридичної особи) провів позапланову перевірку Інспекції державного архітектурно-будівельного контроль у місті Львові щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами вказаної перевірки був складений акт від 31.05.2017 № 15-н/пз, в якому вказано про прийняття Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові з порушенням вимог законодавства двох приписів від 22.03.2017 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2017.

Також, за наслідками даної перевірки головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Горох Н.С. 31.05.2017 прийняв рішення № 15-н/пз про скасування зазначених приписів та постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, а також виніс припис про зобов`язання позивача усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Суд застосовує норми вказаного нормативно-правового акту у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами ст. 6 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Частинами 1, 2 статті 41-1 Закону № 3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний нагляд сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністри України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 698 від 19.08.2015 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (далі - Порядок № 698, в редакції чинній на момент проведення перевірки), пунктом 2 якого передбачено, що нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Пунктом 3 Порядку № 698 визначено, що з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду; 2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

Згідно з підпунктами 1, 2 п. 3 Порядку № 698 основними завданнями нагляду є: виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; 2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об`єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 Порядку № 698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Право головних інспекторів скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складенням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, передбачене і п. 6 ч. 4 ст. 41-1 Закону № 3038-VI.

Отже, головні інспектори будівельного нагляду вправі перевіряти законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду та у випадку виявлення порушень сфері містобудівної діяльності скасовувати чи зупиняти дію відповідних рішень, з одночасним оприлюдненням такої інформації.

Як видно з акту перевірки від 22 березня 2017 року, провідний спеціаліст відділу інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові за результатами перевірки встановив, що підприємець ОСОБА_1 провів будівельні роботи одноповерхової споруди площею 100 кв.м на бетонному фундаменті, влаштованому по периметру. Категорія складності будівництва ІІ. Таке свідчить про проведення робіт без дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних робіт та є порушенням вимог п. 2 частини 1 статті 34, частини 1 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року.

Саме на підставі вищевказаних висновків було винесено приписи та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, відповідач за наслідками позапланової перевірки не погодився з такими висновками, оскільки, зокрема, відсутня інформація щодо підстав віднесення будівництва до ІІ категорії складності, не доведено факту будівництва з улаштуванням бетонного фундаменту, так як відсутня інформація щодо розкриття окремих контруктивних елементів будинків і споруд. Додатково у поданих ОСОБА_1 документах наявний паспорт прив`язки 4 зблокованих тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності від 22.10.2015 із зазначенням, що основа - металевий профіль на бетонній плиті. Також відповідач вказав, що влаштування бетонного фундаменту не є здійсненням підготовчих чи будівельних дій і не вимагає документів на право виконання будівельних робіт.

Отже, головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Горох Н.С. дійшов висновку, що не доведено порушення третьою особою вимог містобудівного законодавства й рішення об`єкту нагляду прийняті з порушенням вимог містобудівного законодавства.

Зазначені висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи.

Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно з частинами 1-2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Відповідно п. 1.3 ч. І Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 244 від 21.10.2010 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068 (надалі Наказ), тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктами 2.1, 2.2 частини ІІ Наказу визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Згідно п. 1.10. ч. І Наказу, для розміщення групи ТС (але не більше п`яти) розробляється єдиний паспорт прив`язки ТС з прив`язкою кожної окремої ТС з відображенням благоустрою прилеглої території та інженерного забезпечення (на топографо-геодезичній основі М 1:500).

Відповідно п. 2.11. ч. ІІ Наказу, паспорт прив`язки включає: схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС); технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Як підтверджено матеріалами справи, зведення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 було здійснене ОСОБА_1 на підставі паспорту прив`язки, виданого Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради 22 жовтня 2015 року на підставі рішення виконавчого комітету від 16.03.2015 №219 з врахуванням ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526, 4527 та додаткової угоди від 07.10.2015 №Ф-2843 до договору оренди земельної ділянки від 09.11.2009 Ф-1414 із змінами від 01.07.2015 №2714. Паспорт прив`язки був виданий на підставі долученого проекту ескізів фасадів тимчасових споруд, який був поданий при отриманні паспорту та є його невід`ємною частиною. В даному проекті визначено що, основу конструкції становить металевий профіль С 10 на бетонній плиті.

Отже, споруда, стосовно якої проводилася перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства, не є капітальною будівлею, а тимчасовою, а тому проведення робіт з її зведення може здійснюватися без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно п.3.2 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» визначено, що будівля - це різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для життєдіяльності людей та виробництва продукції.

Аргументи апелянта про те, що третьою особою побудовано стрічкові фундаменти спростовуються вищенаведеними фактичними даними та технічними висновками експерта.

Так згідно технічних висновків про проведення обстеження 4-х зблокованих тимчасових споруд (павільйонів) на АДРЕСА_1 7.1 107-17, наданих спеціалістами Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», фундамент під металевий каркас та стіни відсутні. Павільйони передбачено на похилому рельєфі, для вирівнювання основи влаштовується вирівнюючи бетонна підготовка. Як встановлено при проведенні обстеження, по ґрунту влаштована бетонна підготовка, заглиблена в землю на 10 см. Бетонна підготовка з заглибленням 10 см не може розглядатись як фундамент, оскільки згідно із п. 7.5.1 ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення» - глибина закладання фундаментів приймається з урахуванням глибини сезонного промерзання ґрунтів, що відповідно до наведених у Технічних висновках розрахунків, для Львівської області становить 0,8м. В даному випадку, глибина закладання бетонної підготовки значно меша нормативної глибини промерзання ґрунту і не є фундаментом, оскільки товщина вирівнювальної бетонної основи змінна у відповідності до ухилу рельєфу і становить 100-200 мм.

Отже, судом з`ясовано, що глибина залягання основи павільйону по вул. В.Великого, 117 у м. Львові не відповідає нормативам щодо встановлення фундаментів, прийнятим у Львівській області, відтак дана бетонна основа не може розглядатись як фундамент.

Апелянтом вказаних висновків сертифікованого експерта та спеціалістів не спростовано.

Як передбачено пп. 9 та пп. 11 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема, вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, а також здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.

При цьому, ні в акті перевірки від 22 березня 2017 року ні у рішеннях, які були прийняті позивачем на підставі зазначених висновків, не наведено відомостей щодо встановленої висоти фундаменту, глибину його закладання.

Будь-яких доказів, які б свідчили про проведення позивачем замірів чи вимірювання глибини залягання фундаментів, встановлення ухилу рельєфу чи розкриття окремих елементів споруди, які були уповноважені провести інспектори при проведенні перевірки, суду не надано.

Апеляційний суд зазначає, що внаслідок відсутності таких відомостей в акті перевірки, висновки інспектора позивача про капітальність споруди і необхідність отримання відповідних дозвільних документів є непідтвердженими.

Також, згідно рішення №15-н/пз від 31 травня 2017 року, в акті перевірки від 22.03.2017, протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22.03.2017 та в постанові про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2017 відсутня інформація, будь-які документи чи розрахунки категорії складності, які б слугували для віднесення об`єкту перевірки до ІІ категорії складності.

Наведене є порушенням п.7 Порядку віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 № 557 (в редакції чинній станом на час проведення перевірки), яким встановлено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) та на об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, категорія складності таких об`єктів визначається органами державного архітектурно-будівельного контролю, зазначеними у статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та/або експертною організацією чи експертом, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач неправомірно встановив факт здійснення будівництва підприємцем ОСОБА_1 капітальної споруди без дотримання у встановленому порядку дозвільних документів, а тому рішення відповідача про скасування рішень, які базувалися на цих висновках, є неправомірними і були скасовані відповідачем на законних підставах.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м.Львові залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з врахуванням статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.