Справа № 9901/152/19
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2020 року

Київ

справа №9901/152/19

адміністративне провадження №П/9901/152/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Кашпур О. В., Радишевської О. Р., Уханенка С. А.,

за участі:

секретаря судового засідання Лещенко Т. П.,

представника позивача Кравця Р. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в:

1. У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, ВККС), у якому просить:

1.1 визнати протиправними дії ВККС щодо здійснення кваліфікаційного оцінювання кандидата ОСОБА_1 на посаду судді у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту, та зобов`язати ВККС завершити кваліфікаційне оцінювання кандидата ОСОБА_1 на посаду судді у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду шляхом зобов`язання ВККС у пленарному складі розглянути питання щодо визнання кандидата ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду;

1.2 визнати протиправним та скасувати рішення ВККС № 253/вс-19 від 22 лютого 2019 року про визнання кандидата ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду (далі - Рішення).

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне Рішення не відповідає вимогам вмотивованості, позаяк не містить відомостей про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання та балів за критеріями цього оцінювання; з Рішення не зрозуміло, у чому помилковість висновків ВККС, викладених у рішенні від 11 лютого 2019 року (щодо позивача), за яким/якими критерієм/критеріями позивачка не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суду у складі Верховного Суду і чому; які висновки Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) дали підстави вважати, що позивачка не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.

3. З покликанням на правозастосовну практику Верховного Суду позивачка та її представник зазначили, що перевіряти декларації і достовірність зазначених там відомостей є компетенцією Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), а не ВККС. Тому за відсутності висновку НАЗК щодо порушення правил декларування та/чи достовірності задекларованих відомостей Комісія не може давати оцінку відповідності майна і витрат кандидата на посаду судді та членів його сім`ї задекларованим доходам.

4. Зауважили також, що ВККС наділена широкими дискреційними повноваженнями під час кваліфікаційного оцінювання і відсутність належного, вичерпного обґрунтування ухваленого рішення стосовно судді чи кандидата на цю посаду є порушенням принципу верховенства права і права на захист.

5. ВККС подала відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, зазначила, що 11 лютого 2019 року Комісія у складі колегії, розглянувши питання про проведення співбесіди за результатами дослідження досьє кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , дослідивши Висновок ГРД, пояснення позивачки та долучені до них документи, ухвалила рішення від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19, яким позивачку визнала такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

6. На підставі абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККС, затвердженого рішенням від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі - Регламент) Комісія ухвалила протокольне рішення про винесення на розгляд ВККС у пленарному складі питання про підтримку ухваленого 11 лютого 2019 року рішення № 199/вс-19.

7. 22 лютого 2019 року ВККС в пленарному складі розглянула зазначене питання, відтак ухвалила спірне Рішення, яким визнала позивачку такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду та припинила її участь в цьому конкурсі.

8. Доводи позивачки про невмотивованість Рішення відповідач розцінив як безпідставні й з цього приводу повідомив, що мотив Комісії у складі колегії та у пленарному складі, які проводили кваліфікаційне оцінювання кандидата і приймала оскаржуване рішення, - це усвідомлене прагнення колегії та пленарного складу Комісії здійснити процес добору претендента на посаду судді через кваліфікаційне оцінювання з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

9. На думку відповідача, кваліфікаційне оцінювання і прийняття рішення колегією і пленарним складом Комісії супроводжується мотивом діяти в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Зауважив, що повний перелік підстав, мотивів, критеріїв кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення зазначено в Положенні про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 3 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення № 143/зп-16). Як Законом, так і Положенням № 143/зп-16 встановлено, що рішення Комісії повинно містити підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

10. Відповідач переконує, що Рішення мотивовано наявністю обставин, що породжують фактичні та юридичні підстави для прийняття відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання. У цьому зв`язку відповідач зазначив, що 22 лютого 2019 року ВККС у пленарному складі, заслухавши доповідача, дослідивши рішення колегії Комісії від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19, пояснення кандидата, встановила, що ВККС у складі колегії надала помилкову оцінку дослідженим матеріалам суддівського досьє та досьє кандидата ОСОБА_1 , як-от: обставинам, викладеним у висновку ГРД, поясненням кандидата, що своєю чергою потягло ухвалення необґрунтованого рішення про визнання її такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду, та стану, коли більше ніж одинадцятьма голосами Комісія дійшла висновку не підтримувати рішення Комісії від 11 лютого 2019 року № 199/во-19, ухваленого у складі колегії;

11. На судовому засіданні 22 вересня 2020 року представник позивача - адвокат Кравець Р.Ю. підкреслив, що підхід ВККС до оцінювання здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суду у складі Верховного Суду є суперечливим, а саме Рішення - невмотивованим. Переконує, що для його ухвалення не було підстав, тож це Рішення підлягає скасуванню як протиправне.

12. ВККС повідомлена про розгляд справи належним чином, проте її представник на судове засідання не з`явився. Заслухавши думку представника позивача, зваживши також на те, що в матеріалах справи є письмовий відзив відповідача на позовну заяву, а також матеріали суддівського досьє на яких основується Рішення, колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи без участі представника Комісії.

13. Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та встановив таке.

14. Рішенням від 2 серпня 2018 року № 185/зп-18 Комісія оголосила конкурс на зайняття 78 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, затвердила Умови проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду (далі - Умови) та визначила, що питання допуску кандидата на посаду судді до участі у конкурсі та допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання вирішується Комісією у складі колегії.

15. 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Комісії із заявою про проведення стосовно неї кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя на посаді судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

16. Рішенням від 8 жовтня 2018 року № 78/вс-18 ВККС допустила ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посади суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

17. Комісія рішенням від 18 жовтня 2018 року № 231/з-18 призначила кваліфікаційне оцінювання кандидатів у межах конкурсу на зайняття 13 вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, з-поміж них - ОСОБА_1

18. 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 склала анонімне письмове тестування, за результатами якого набрала 79,5 бала. Згідно з рішенням Комісії від 13 листопада 2018 року № 257/зп-18 її допущено до виконання практичного завдання.

19. За результатами виконаного 14 листопада 2016 року практичного завдання ОСОБА_1 набрала 74 бали. Тож рішенням Комісії від 29 грудня 2018 року № 330/зп-18 її допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

20. 28 січня 2019 року ГРД на підставі статті 87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) подала Комісії затверджений 27 січня 2019 року Висновок про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності.

21. Підставами для такого висновку ГРД назвала: ухвалення позивачкою рішення всупереч усталеній практиці Європейського суду з прав людини; зазначення недостовірних відомостей в декларації доброчесності судді; недекларування доходу від відчуження рухомого майна; інформація про кримінальне провадження щодо протиправних змін до програмного забезпечення службовими особами Українського центру оцінювання якості освіти, наявність серед осіб, які отримали незаконні переваги, особи, яка за іменем та віком може бути сином ОСОБА_1 .

22. У Висновку ГРД зазначено також, що 29 вересня 2017 року Вища рада правосуддя (далі - ВРП) розглядала рекомендацію ВККС та матеріали про обрання ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (рішення ВККС від 28 липня 2017 року № 543/вс-17), відтак прийняла рішення від 29 вересня 2017 року № 2984/0/15-17, яким відмовила у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

23. ГРД звернула увагу, що на засіданні 29 вересня 2017 року ВРП розглядала і надала оцінку інформації щодо незадекларованих доходів ОСОБА_1 у декларації за 2012 рік (від продажу транспортного засобу), про невідображення у декларації доброчесності відомостей про участь у прийнятті рішення, стосовно якого Європейським судом з прав людини було визнано порушення прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Анатолій Руденко проти України»), а також щодо корпоративних прав її чоловіка, які не були відображені у деклараціях кандидата за 2014, 2015 та 2016 роки.

24. Обставини, які були предметом розгляду ВРП на засіданні 29 вересня 2017 року, збігаються з тими, які ГРД виклала у своєму Висновку від 27 січня 2019 року. Ту саму інформацію ГРД раніше зазначила у своєму Висновку від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 (відомо, що ОСОБА_1 двічі брала участь у конкурсі на вакантні посади суддів Верховного Суду).

25. Під час першого конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Верховного Суду, ВККС, коли розглядала питання про здатність кандидата ОСОБА_1 обійняти посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, рішенням від 03 липня 2017 року № 162/вс-17 визнала Висновок ГРД від 13 травня 2017 року неприйнятним з тих мотивів, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність рішення Європейського суду з прав людини у справі «Анатолій Руденко проти України». Відсутність у декларації за 2012 рік відомостей щодо доходу від продажу транспортного засобу, на думку Комісії, було технічною помилкою, про яку кандидату стало відомо тільки у 2014 році, що унеможливило внести корективи до вже поданої декларації. Того першого разу Комісія з рішенням від 03 липня 2017 року № 162/вс-17 визнала ОСОБА_1 такою, що за критеріями професійної етики та доброчесності підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

26. ВРП з таким висновком Комісії не погодилася і своїм рішенням від 29 вересня 2017 року № 2984/0/15-17, яке, окрім іншого, основувалося на відомостях, які не були предметом розгляду ВККС при вирішенні питання щодо надання рекомендації про обрання ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (в рамках конкурсу, оголошеного рішенням ВККС від 07 листопада 2016 року № 145/зп-16), не підтримала його. Зокрема, ВРП надала значення тому, що 06 вересня 2017 року на інтернет-сторінці проекту ВО «Автомайдан»-PROSUD було розміщено інформацію про те, що чоловік кандидата, працюючи на прокурорських посадах, виступив співзасновником та кінцевим бенефіціаром юридичних фірм ТОВ «Юридична компанія «Франтовський та партнери» та «Юридична компанія «Лексстар». Відомості про наявність у чоловіка кандидата вказаних корпоративних прав не були відображені у деклараціях кандидата за 2014, 2015 та 2016 роки.

27. Оцінюючи інформацію про невідображення кандидатом у своїх деклараціях (декларації доброчесності судді та деклараціях про майно доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру та особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) низки відомостей - про участь у прийнятті рішення, стосовно якого Європейським судом з прав людини було визнано порушення прав людини та основоположних свобод, про дохід від відчуження автомобіля і про корпоративні права, належні чоловікові, ВРП в підсумку вирішила, що допущення помилок та нез`ясування інформації, яка мала бути внесена до декларації, свідчать про недбале ставлення кандидата до покладених на неї обов`язків з декларування та невиконання вимог, які покладаються на суддю.

28. 11 лютого 2019 року ВККС (в рамках другого етапу кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді касаційного суду у складі Верховного Суду, оголошеного рішенням Комісії від 02 серпня 2018 року) провела співбесіду з кандидатом на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 за результатами дослідження її досьє. Темою обговорення на цьому засіданні, за змістом рішення ВККС від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19, був Висновок ГРД від 27 січня 2019 року, а також пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин, зазначених в цьому Висновку.

29. ВККС зауважила, що на засіданні ВККС, яке відбулося 03 липня 2017 року, предметом розгляду і обговорення вже були звинувачення ГРД стосовно того, що позивачка не задекларувала інформації про участь у касаційному перегляді справи, за якою (інформацією) Європейський суд з прав людини прийняв рішення у справі «Анатолій Руденко проти України», не відобразила у декларації за 2013 рік доходу від продажу транспортного засобу, приховала відомості про отримання сином ОСОБА_1 неправомірних переваг у доступі до вищої освіти, а також претензії ГРД на те, що в системі органів прокуратури працюють родичі ОСОБА_1 . Комісія нагадала, що ті самі обставини ГРД зазначила у своєму Висновку від 13 травня 2017 року і за насідками його обговорення було ухвалено згадане вище рішення від 03 липня 2017 року № 162/вс-17.

30. Поряд з цим у рішенні від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19 ВККС виокремила, що ОСОБА_1 надала пояснення стосовно обставин, вказаних у Висновку ГРД від 27 січня 2019 року. Зокрема, пояснила, що на час заповнення декларації доброчесності за 2015 рік їй не було відомо про рішення Європейського суду з прав людини у справі «Анатолій Руденко проти України». Не було такої інформації й у розпорядженні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також Міністерства юстиції України. Втім наголосила, що про це рішення зазначила у декларації доброчесності за 2017 рік.

31. Про роботу своїх родичів розповіла, що не впливає на вибір ними певного виду діяльності, з ними не працює в одній установі і не долучалася до надання їм якихось переваг в доступі до вищої освіти.

32. Автомобіль, протиправні дії з яким ГРД поставила їй за провину, придбав її чоловік у 2007 році за спільні кошти, а наприкінці 2012 року вони продали цей автомобіль. Коли заповняла декларацію вона помилково повідомила відомості про автомобіль, а не дохід від його продажу.

33. ОСОБА_1 також інформувала, що Національне агентство з питань запобігання корупції рішенням від 21 серпня 2017 року встановило відповідність задекларованих активів за 2015 рік. Зауваги щодо корпоративних прав її чоловіка їй як декларанту надали можливість виправити через подання декларації з уточненими відомостями. Загалом цей орган не становив підстав для притягнення її до відповідальності.

34. Звинувачення ГРД про її причетність до втручання у роботу Українського центру оцінювання якості освіти описала, як припущення та безпідставні твердження.

35. Отож, Комісія після того, як заслухала пояснення ОСОБА_1 та дослідила документи, які вона надала на їх підтвердження, вирішила, що названі джерела інформації спростовують доводи ГРД, викладені у Висновку від 27 січня 2019 року. Відтак ВККС (у складі колегії: Мішин М.І., Василенко А.В., Гладій С.В.) визнала ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду. Вирішили також, що Рішення ВККС від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19 набирає чинності відповідно до абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту.

36. Відповідно до частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII згадане рішення Комісії, ухвалене у складі колегії, та висновок ГРД від 27 січня 2019 року винесено на розгляд Комісії у пленарному складі.

37. За наслідками цього розгляду ВККС (у пленарному складі) прийняла рішення від 22 лютого 2019 року № 253/вс-19, яким визнала ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному судді у складі Верховного Суду, та припинила участь кандидата ОСОБА_1 у конкурсі на зайняття вакантної посади судді у Касаційному кримінальному судді у складі Верховного Суду, оголошеному 02 серпня 2018 року.

38. За змістом цього Рішення ВККС у пленарному складі заслухала доповідача, дослідила рішення колегіального складу Комісії, висновок ГРД, пояснення кандидата і встановила, що Комісія у складі колегії помилково оцінила досліджене матеріали суддівського досьє та досьє позивачки, особливо обставини, викладені у висновку ГРД, пояснення ОСОБА_1 під час співбесіди, тому ухвалила необґрунтоване рішення про визнання її такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду. На цій підставі ВККС в пленарному складі більш ніж одинадцятьма голосами дійшла висновку про непідтримку рішення Комісії від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19, ухваленому у колегіальному складі.

39. Відповідаючи на порушені в позовній заяві питання, суд керувався такими джерелами права.

40. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

41. Пунктом 4 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено утворення Верховного Суду, судді якого призначаються за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону.

42. За частинами першою, другою статті 79 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу.

43. Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується ВККС.

44. Згідно з частиною дев`ятою статті 79 Закону № 1402-VIII ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду чи суддів Верховного Суду на основі рейтингу учасників за результатами кваліфікаційного оцінювання.

45. Відповідно до частини першої статті 81 Закону № 1402-VIII спеціальною процедурою призначення на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду для цілей цього Закону вважається процедура призначення на посаду судді відповідного суду осіб, які відповідають одній із вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно.

46. Відповідно до частини першої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

47. За частиною другою статті 83 Закону № 1402-VIII критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

48. Відповідно до частини п`ятої цієї статті порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.

49. Згідно із частиною першою статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

50. За змістом пункту 4 частини п`ятої статті 81 цього Закону ВККС за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає його рейтинг для участі у конкурсі.

51. Відповідно до пункту 16 розділу III Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення № 143/зп-16) дослідження досьє полягає у систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

52. Пунктом 18 розділу III Положення № 143/зп-16 передбачено, що за результатами дослідження досьє доповідач готує доповідь. У доповіді зазначаються, зокрема, встановлені у ході дослідження показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, а також пропозиції щодо дослідження досьє.

53. Відповідно до пункту 19 розділу III Положення № 143/зп-16 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді за результатами дослідження досьє; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію; послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідності судді займаній посаді.

54. За пунктом 20 розділу III Положення № 143/зп-16 під час співбесіди обов`язковому обговоренню із суддею (кандидатом) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.

55. За частиною першою статті 87 Закону № 1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

56. Згідно з частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

57. Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

58. Відповідно до частини другої статті 88 Закону № 1402-VIII суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС.

59. За частиною третьою цієї статті передбачено, що рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

60. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 94 Закону № 1402-VIII організаційними формами діяльності ВККС є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі Комісії - залежно від питань, визначених цим Законом та Регламентом Комісії. Колегія ВККС формується не менше ніж з трьох членів Комісії.

61. Відповідно до частини четвертої статті 101 Закону № 1402-VIII палати та колегії ВККС ухвалюють свої рішення від імені Комісії, зазначаючи склад палати чи колегії, який розглядав конкретну справу.

62. За змістом пункту 6.2 розділу VI Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням Комісії від 02 листопада 2016 року № 141/зп-16 (далі - Положення № 141/зп-16) Комісія ухвалює рішення про призначення кваліфікаційного оцінювання кандидатів, у якому зазначає, зокрема, склад колегії Комісії, які будуть проводити оцінювання.

63. Відповідно до пункту 3 розділу I Положення № 143/зп-16 кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, визначеному рішенням Комісії.

64. Відповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності оцінюється Комісією за показниками, визначеними у розділі II Положення № 143/зп-16, прийнятого на виконання вимог частини п`ятої статті 83 Закону № 1402-VIII.

65. Пунктом 4 глави 6 розділу II Положення № 143/зп-16 встановлено, що рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту та оцінювання критеріїв особистої і соціальної компетентності, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критерію професійної етики чи критерію доброчесності.

66. За змістом пунктів 5.2, 5.3 глави 6 розділу II цього Положення критерії професійної етики та доброчесності оцінюються у 0 балів за наявності доказів невідповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам професійної етики та/або вимогам доброчесності відповідно.

67. Пунктами 1 та 2 глави 6 розділу II Положення № 143/зп-16 передбачено, що встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Висновки Верховного Суду.

68. Звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом викликано тим, що ВККС у пленарному складі ухвалила рішення, яким визнала її такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду. Цьому рішенню передувало рішення колегії Комісії від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19 про визнання ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду та про те, що позитивне для позивачки рішення набирає чинності відповідно до абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту. Своєю чергою винесення на розгляд ВККС у пленарному складі рішення про набрання чинності рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду зумовлено тим, що ГРД подала Комісії (колегії) висновок, у якому встановила, що ОСОБА_1 не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.

69. За правилами абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII наявність такого висновку (чи інформації про невідповідність критеріям професійної етики і доброчесності) має наслідком те, що рішення про підтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя, зокрема у Верховному Суді, має бути підтримане не менше ніж одинадцятьма голосами членів ВККС. Інакше кандидат на посаду судді визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя (за двома вказаними критеріями) і припиняє участь у конкурсі.

70. За змістом статей 79, 83, 85 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантних посад суддів Верховного Суду проводиться на основі рейтингу учасників за результатами кваліфікаційного оцінювання, яке складається з двох етапів: складення іспиту та дослідження досьє та проведення співбесіди.

71. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

72. Зі змісту положень пунктів 1-9 глави 2 розділу ІІ Положення № 143/зп-16 висновується, що на етапі іспиту суддю можна оцінити лише на відповідність критерію професійної компетентності і тільки за двома показниками вказаного критерію: «рівень знань у сфері права» і «рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні» (максимальна кількість балів за які становить відповідно 90 і 120 балів; пункт 5 глави 6 розділу ІІ Положення № 143/зп-16).

73. Решта показників професійної компетентності («ефективність здійснення правосуддя», «діяльність щодо підвищення фахового рівня», які оцінюються максимально у 80 і 10 балів відповідно; пункти 1.3, 1.4 Положення № 143/зп-16), як і решта критеріїв кваліфікаційного оцінювання (особиста компетентність, соціальна компетентність, професійна етика, доброчесність) оцінюються на підставі дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди (тобто під час другого етапу кваліфікаційного оцінювання).

74. Спірне Рішення є наслідком другого етапу кваліфікаційного оцінювання в рамках конкурсу до Верховного Суду, оголошеного згідно з рішенням ВККС від 02 серпня 2018 року, тож має основуватися насамперед на критеріях кваліфікаційного оцінювання та їхніх показниках, які оцінюються на цьому етапі. Нагадаємо, що такими є доброчесність та професійна етика та частково професійна компетентність (як складова компетентності), оцінювання за якими ґрунтується виключно на дослідженні інформації, яка міститься у досьє судді та/або кандидата на посаду судді, та співбесіді.

75. У позовній заяві позивачка підкреслила, що Рішення є немотивоване, позаяк не містить жодних аргументів, пояснень чи міркувань з приводу помилковості висновків Комісії, викладених у рішення від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19.

76. Особливістю ситуації, за якої ухвалено спірне Рішення, є те, що ОСОБА_1 взяла участь у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду (а саме - у Касаційному кримінальному суді) вдруге. Тому матеріали її суддівського досьє та обставини, про які зазначає ГРД, були об`єктом дослідження ВККС як під час проходження нею першого конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеного рішенням від 07 листопада 2016 року № 145/зп-16, так і в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад цього суду, оголошеного вдруге згаданим рішенням Комісії від 02 серпня 2018 року.

77. За Законом № 1402-VIII, ГРД сприяє ВККС у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

78. Наявність висновку ГРД про невідповідність кандидата на посаду судді двом зазначеним критеріям має наслідком те, що розгляд питання про підтвердження таким кандидатом здатності здійснювати правосуддя у Верховному Суді може відбуватися двома шляхами: 1) ВККС (у колегіальному складі) за наслідками дослідження досьє (до якого долучається, зокрема, висновок ГРД, якщо такий є) і проведення співбесіди дійде висновку, що кандидат на посаду судді не підтвердив здатності здійснювати правосуддя. Відтак участь такого кандидата у конкурсі на заміщення вакантних посад судді припиняється і ухвалення рішення щодо непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у такому випадку не вимагає проведення засідання ВККС у пленарному складі; 2) ВККС (у колегіальному складі) за наслідками дослідження досьє і проведення співбесіди визнає кандидата на посаду судді таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя; у такому випадку це рішення Комісії, прийняте у колегіальному складі, виноситься на розгляд Комісії у пленарному складі і набере воно чинності за умови, що його підтримають не менше, ніж одинадцятьма голосами ВККС (пункт 4.10.8 пункту 4.10 Регламенту).

79. У процедурі кваліфікаційного оцінювання обов`язок (повноваження) встановити відповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду, критеріям компетентності, професійної етики і доброчесності, відтак підтвердити його здатність здійснювати правосуддя покладено на ВККС. Участь ГРД в цій процедурі впливає на її перебіг, проте вона все одно є допоміжною і та інформація/висновок, яку надає ГРД стосовно судді/кандидата на посаду судді щодо відповідності критеріям доброчесності і професійної етики не є беззастережною для ВККС і за жодних умов не може замінити (підмінити чи певним чином доповнити) рішення Комісії за наслідками розгляду цього питання.

80. Водночас треба додати, що висновок ГРД покладає на Комісію обов`язок навести свої аргументи з приводу обставин, повідомлених ГРД, особливо коли вона не поділяє її позиції. Іншими словами, Комісія має пояснити своє рішення щодо здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя. Це однаковою мірою стосується як рішень Комісії, ухвалених у колегіальному складі, так і рішень, які Комісія ухвалює у пленарному складі відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII, пункту 4.10.8 пункту 4.10 Регламенту, адже наслідком останнього є те, що кандидат припиняє участь у конкурсному доборі.

81. Повертаючись до згаданих вище обставин щодо участі позивачки у конкурсі до Верховного Суду, зауважимо також, що під час проходження цього конкурсу першого разу Комісія у два етапи (тобто у колегіальному складі і на пленарному засіданні), позаяк ГРД надала висновок про невідповідність кандидатури ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, підтвердила здатність позивачки здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду. Звертає увагу те, що при ухваленні такого рішення тоді Комісія (у пленарному складі) навела мотиви, якими вона керувалася, оцінюючи обставини, викладені у висновку ГРД (від 13 травня 2017 року) стосовно ОСОБА_1 .

82. За наслідками розгляду рекомендації ВККС стосовно позивачки ВРП своїм рішенням від 29 вересня 2017 року № 2984/0/15-17 відмовила у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

83. Під час конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеного вдруге рішенням ВККС від 02 серпня 2018 року, підхід Комісії до оцінки обставин, з`ясованих за наслідками дослідження досьє і співбесіди, зокрема висновку ГРД від 27 січня 2019 року (в якому відображено ті самі обставини, що й у висновку ГРД від 13 травня 2017 року, а також обставини, на які покликається ВРП у згаданому рішенні від 29 вересня 2017 року як такі, що не були предметом розгляду ВККС при вирішенні питання стосовно надання рекомендації про обрання ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду) вже відрізняється від попереднього.

84. Насамперед звертає на себе увагу те, що за тих самих обставин та по спливу невеликого (короткого) проміжку часу після завершення кандидування позивачки на ту саму вакантну посаду судді першого разу Комісія вже у рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Верховного Суду, оголошеного рішенням від 02 серпня 2018 року у тому самому складі дійшла протилежних за значенням та характером висновків щодо ОСОБА_1 , аніж тим і тоді, коли оцінювала її кандидатуру на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в рамках конкурсу, оголошеного рішенням від 07 листопада 2016 року. Особливо гостро такий дисонанс проявився, коли рішення Комісії у колегіальному складі (від 11 лютого 2019 року, яким Комісія визнала її такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду) та рішення Комісії, прийняте у пленарному складі (від 22 лютого 2019 року (спірне Рішення), є діаметрально протилежними. Втім, що головне, на противагу першому рішенню в останньому рішенні пленарного складу ВККС не наведено мотивів, якими вона керувалася, коли ствердила, що Комісія у колегіальному складі надала помилкову оцінку дослідженим матеріалам суддівського досьє та досьє кандидата ОСОБА_1 , що потягло ухвалення необґрунтованого рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

85. Як згадано вище, у Рішенні лише стисло перелічено, що зробила Комісія в пленарному складі (дослідила рішення Комісії від 11 лютого 2019 року № 199/вс-19, висновок ГРД та пояснення кандидата). Однак, наведення переліку джерел чи форм інформації, без викладу та аналізу її змісту та значеннєвої цінності, не може вважатися мотивацією Рішення.

86. Колегія суддів не заперечує того, що оцінювати здатність кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у Верховному Суді, є дискреційними повноваженнями ВККС. Водночас обсяг цієї дискреції не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат кваліфікаційного оцінювання повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема кандидату на посаду судді, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний суддівський корпус, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо відповідності судді займаній посаді чи підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді є необхідною для цього умовою.

87. Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень ВККС) залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має давати розуміння чим керувалася Комісія, коли оцінювала кандидата на посаду судді на відповідність критеріям доброчесності та професійної етики, зокрема які обставини було взято до уваги, а які ні і чому, чи доводи/пояснення кандидата на посаду судді було взято до уваги чи ні та мотиви їх відхилення (якщо такі є), у чому полягає помилковість висновків Комісії у колегіальному складі. Це власне і мало б бути мотивами Рішення, яких у ньому не заначено.

88. На думку колегії суддів, сама лише констатація того, що Комісія в колегіальному складі надала помилкову оцінку обставинам, які повідомила ГРД, без пояснення у чому полягає ця помилковість, не дає змоги зрозуміти/встановити дійсних підстав/мотивів, з яких виходила Комісія під час ухвалення Рішення. Посилання на висновок ГРД (від 27 січня 2019 року) не може слугувати достатньою підставою для того, щоб визнати суддю чи кандидата на посаду судді таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя, як і не може підміняти рішення Комісії у процедурі кваліфікаційного оцінювання. ВККС зобов`язана навести власні мотиви, з яких вона виходила при прийнятті рішення, навіть тоді, коли погоджується з висновками ГРД.

89. Окрім того, колегія суддів бере до уваги і вкотре наголошує, що вагома частина обставин, які зазначено у висновку ГРД від 27 січня 2019 року, вже були предметом розгляду ВККС під час конкурсного добору на посаду судді касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеному рішенням Комісії від 07 листопада 2016 року, а також ВРП. Підхід Комісії до їх оцінки як тоді, так і під час конкурсу на посаду судді касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеному рішенням Комісії від 02 серпня 2018 року, є суперечливим і непослідовним (за аналогічних умов/обставин, які охоплювалися тематикою дослідження досьє ( ОСОБА_1 ) та проведення співбесіди), що поряд з наведеним вище теж вимагало від Комісії навести мотиви (обґрунтування) свого Рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду у вимірі критеріїв доброчесності та професійної етики.

90. Отож, за описаних обставин щодо проходження ОСОБА_1 конкурсного добору на посаду судді касаційних судів у складі Верховного Суду колегія суддів дійшла висновку, що відсутність у Рішенні мотивів його ухвалення, покликань на конкретні обставини і підстави, які лягли в основу цього рішення, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII, є достатньою підставою для того, щоб його скасувати як протиправне.

91. Стосовно позовних вимог про неправомірність дій ВККС щодо здійснення кваліфікаційного оцінювання кандидата ОСОБА_1 на посаду судді у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту, тут треба зауважити таке. Дослідження досьє та проведення співбесіди як один з етапів кваліфікаційного оцінювання, передбаченого Законом № 1402-VIII, має на меті, окрім іншого, встановити відповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності. Тобто, в цьому випадку встановлено легітимну мету дій ВККС і немає підстав визнавати ці дії протиправними.

92. Щодо позовних вимог про зобов`язання ВККС у пленарному складі розглянути питання щодо визнання кандидата ОСОБА_1 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду, то вони задоволенню теж не підлягають. Вирішувати чи підтвердив кандидат на посаду судді Верховного Суду здійснювати правосуддя в цьому суді (за наслідками конкурсного добору) віднесено до компетенції ВККС, втручатися у яку суд не може. Іншими словами, зобов`язуючи Комісію до ухвалення певного рішення щодо конкретного кандидата суд таким чином перейме дискреційні повноваження цього органу і виконуватиме не властиві суду функції, що є недопустимим.

93. За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати за подання цього позову у виді судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог (зауважимо, що було завлено три позовні вимоги, за кожну із яких позивач сплатила судовий збір на загальну суму 2305,20 грн (квитанція № 6359 від 20 березня 2019 року).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 лютого 2019 року № 253/вс-19 про визнання кандидата ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (вул. Липська, 18/5 м. Київ; ідентифікаційний код 37316378) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

О. В. Кашпур

О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко