Справа № 440/3342/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3342/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Оніщенко В.В.,

представника позивача - Прокопчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2020 року Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 46 993,32 грн. та з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 275 464,10 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року зобов`язано Абазівську сільську раду Полтавського району Полтавської області надати до суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1

02 липня 2020 року до суду від Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

02.09.2020 судом отримано заяву Головного управління ДПС у Полтавській області про уточнення позовних вимог, мотивовану обставинами часткового погашення податкового боргу. Згідно зазначеної заяви стягненню з відповідача підлягає лише сума податкового бору з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 130 179,03 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

У заяві від 22.09.220 відповідач просить відмовити у прийняття заяви позивача про уточнення позовних вимог, оскільки платіжними дорученнями від 21.07.2020, від 23.07.2020, від 15.06.2020 та від 21.07.2020 відповідачем повністю погашено заборгованість за позовом. Зазначив, що пеня в сумі 4320,46 грн, нарахована 30.09.2016 за період з 25.01.2016 по 29.09.216, підлягає списанню, як безнадійний податковий борг стосовно якого минув строк давності. Вказував на пропуск позивачем строку звернення із заявою про уточнення позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність розгляду даної справи за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 130 179,03 грн., що виник за таких обставин.

05.11.2015 року між ОСОБА_1 (орендар) та Терешківською сільською радою (орендодавець) укладено договір від 02.08.2012 оренди землі площею 0,46 га, із земель комерційного використання, розташованої на території с. Абазівка, Полтавського району.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності на території Теришківської сільської ради станом на 01.02.2018 та станом на 01.01.2019, позивачем здійснено розрахунок суми орендної плати, яка підлягає сплаті за 2018 рік, за 2019 рік.

На підставі цих розрахунків позивачем сформовано податкові повідомлення-рішення:

- №-1624 від 07.06.2018, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 125858,60 грн.;

- №3-1624 від 06.05.2019, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 125858,60 грн.

Крім того, 27.09.2019 ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати орендної плати за землю, за результатами якої складено акт №24762/16-31-56-13/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийнято податкове повідомлення - рішення № від 05.12.2019. Вказаним податковим повідомленням - рішенням застосовано штраф у розмірі 20% за затримку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 23746,90 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення надсилались платнику податку поштою, та повернулися з відміткою поштового відділення "адресат не проживає".

Згідно пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Даних щодо оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному та в судовому порядку учасниками справи не надано, а тому вказані суми є узгодженими.

На момент розгляду справи податковий обов`язок зі сплати вказаних сум грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб виконаний відповідачем частково та становить 130 179,03 грн.

Позивач, вважаючи узгодженими суми зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок сплати податків і зборів унормований Податковим кодексом України /далі по тексту ПК України/.

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 згаданого Кодексу "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання /підпункти 129.1.1, 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України/ .

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 зазначеного Кодексу).

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, а також їх оскарження до суду.

Отже, суд не знаходить правових підстав та фактичних даних для висновку про те, що вказані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу порушують права та охоронювані законом інтереси відповідача у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з приписами пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, у якому встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Приписами п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що законом імперативно встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

При цьому контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Отже, можливість зарахування контролюючим органом сум сплаченого платником податку податкового боргу в рахунок заборгованості попередніх періодів незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, передбачена п.87.9 ст.87, п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України.

Згідно матеріалів справи сплачені відповідачем, відповідно до платіжних доручень від 15.06.2020 та від 21.07.2020 загалом на суму 275 464,10 грн, суми орендної плати з фізичних осіб зарахувалися контролюючим органом у порядку черговості у рахунок погашення податкового боргу наявного у відповідача, який виник у зв`язку з несплатою зобов`язань, нарахованих відповідно до податкового повідомлення-рішення №7720010-13 від 30.06.2017 в сумі 125858,57 грн. та пені в сумі 4320,46 грн., яка нарахована контролюючим органом за період з 25.01.2016 по 29.09.2016.

Як вбачається із заяви позивача про уточнення позовних вимог та інтегрованої картки платника податків, на момент розгляду справи, у зв`язку з частковою сплатою відповідачем податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб, повністю погашено борг, що виник на підставі податкового повідомлення- рішення від 07.06.2018 №-1624 у розмірі 125858,60 грн. та частково погашено борг за податковим повідомленням-рішенням від 06.05.2019 №3-1624 у розмірі 19426,47 грн.

Таким чином, за відповідачем рахується податковий борг зі сплати орендної плати з фізичних осіб в розмірі 130 179,03 грн, що підтверджується відомостями з облікової картки платника податків.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах закінчився перебіг визначеного кодексом строку виконання податкового обов`язку по сплаті грошового зобов`язання, але фактичних даних, які б засвідчували припинення податкового обов`язку внаслідок самостійного та добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума боргу в 130 179,03 грн. відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України: "податковий борг" - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків /пункт 59.1/.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання /пункт 59.3/.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) /пункт 59.5/.

Судом встановлено, що контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" №873-17 від 29.01.2019, яку направлено на адресу відповідача та яка повернута адресату з відміткою поштового відділення "адресат не проживає".

Згідно пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Існування спірної суми податкового боргу на дату розгляду справи судом підтверджено приєднаними до справи роздруківками інтегрованої картки платника податків, які за правилами статей 73 та 74 КАС України та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, є належними та допустимими доказами невиконання податкового обов`язку з боку відповідача.

З моменту направлення податкової вимоги до подачі даного позову, податковий борг відповідача не переривався, податкова заборгованість не погашалася.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги той факт, що відповідач належними доказами не довів факту погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 130179,03 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4,Полтава,Полтавська область,36014, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 130 179,03 грн. (сто тридцять тисяч сто сімдесят дев`ять гривень три копійки) на р/р UA0016652, отримувач Полтавське УК/отг с. Терешки/18010900, код отримувача 38019526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 вересня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва