Справа № 640/7244/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя в першій інстанції: Шейко Т.І.
22 вересня 2020 року Справа № 640/7244/19
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря Лісник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги про сплату недоїмки,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про:
- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2018 № Ф-397.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

У ході розгляду апеляційної скарги, колегія суддів встановила допущення ГУ ДФС у м. Києві грубих порушень основних засад податкового законодавства України, регламентованих статтею 4 ПК України, наведення в акті перевірки від 08.11.2018 № 4485/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 взаємовиключних висновків про те, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не встановлено порушень законодавства (не встановлено заниження доходу, не виявлено порушень щодо визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів, не встановлено порушень щодо подання звітів з ЄСВ, повне відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати, правильності нарахування єдиного внеску, не встановлено порушень з ПДВ, не встановлено порушень при формуванні податкового кредиту тощо) та одночасно щодо порушення позивачем відповідних вимог законодавства (заниження ПДФО, військового збору, не нарахування єдиного внеску, заниження зобов`язань з ПДВ тощо).

Крім того, результати податкової звітності позивача, зазначені контролюючим органом в акті перевірки та в фактичній податковій звітності позивача, яка перевірялася, також мають відхилення.

Разом з тим, посадові особи контролюючого органу зобов`язані забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень тощо (пункт 21.1 статті 21 ПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у відповідача витребувано додаткові докази в цій справі, а саме детальні розрахунки податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 №№ , , , , , рішень від 26.12.2018 №№ , , , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2018 № Ф-397 та відповідні письмові пояснення.

Однак, вказане рішення суду належним чином та в повному обсязі не виконано, суду фактично надано викопіювання з акта перевірки від 08.11.2018 № 4485/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 , з яких, як і з самого акта, не вбачається за якими конкретно правовідносинами (операціями) позивача нараховані спірні штрафні санкції і, тим більше, чим підтверджується правомірність їх нарахування.

Разом з тим, статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, зокрема всіма органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, на всій території України.

Проте, наведені норми Конституції України та КАС України були порушені.

Також, колегія суддів наголошує, що податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (стаття 4 ПК України), що в сукупності з нормами частини другої статті 77 КАС України обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах саме на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що зумовлюють покладення на платника певних обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковим для колегії суддів при вирішенні цієї справи.

Судова колегія також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», відповідно до яких справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, має саме податкове управління.

Більш того, зазначений обов`язок доказування податкового органу також випливає з принципу офіційності встановлення обставин справи та неможливості втручання органів влади у мирне володіння майном, на чому неодноразово наголошено в рішеннях Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Неналежне виконання посадовими особами відповідача, як суб`єкта владних повноважень, своїх обов`язків, порушення частини другої статті 77 КАС України, призвело до ускладнення встановлення дійсних обставин справи.

Зазначене також вказує на неналежне і безвідповідальне виконання службовими і посадовими особами відповідача своїх обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до статті 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 КАС України, може постановити окрему ухвалу.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Враховуючи вищевикладені чисельні порушення службовими і посадовими особами відповідача вимог чинного законодавства України та з метою усунення причин та умов, що сприяли зловживанню ними своїми процесуальними правами і обов`язками, а також призвели до затягування судового розгляду справи і ускладнили встановлення дійсних обставин справи судом, колегія суддів вважає за необхідне постановити окрему ухвалу у відношенні Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та направити її Голові Державної фіскальної служби України для вжиття відповідних заходів реагування.

Керуючись ст.ст. 242, 249, 310, 321, 324, 325, 328, 329 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

З метою усунення причин та умов, що призвели до порушення Головним управлінням Державної фіскальної служби в м. Києві вимог податкового законодавства, наведені факти довести до відома Голови Державної фіскальної служби України для вжиття відповідних заходів реагування.

Встановити строк один місяць для надання Шостому апеляційному адміністративному суду відповіді щодо виконання цієї окремої ухвали.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 вересня 2020 року.

Головуючий суддя:

Судді: