Справа № 580/2810/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2810/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- скасувати рішення про визначення коду товару від 12.03.2019 №КТ-UA-2019;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2019 №UA100030/2019/00176.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що "Брокер-Україна" не наділено повноваженнями оскаржувати будь-які рішення митного органу, прийнятих відносно ТОВ з ІІ "Юромаш", а оскаржуване рішення є актом індивідуальної дії та не породжує для позивача права на звернення із даним позовом.

Апелянтом в апеляційній скарзі заявлено вимогу про заміну сторони у справі його правонаступником, а саме Київську митницю ДФС замінити на Київську митницю Держмитслужби.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з додатком 2 до зазначеної постанови реорганізуються Житомирська митниця ДФС, Київська митниця ДФС, Київська міська митниця ДФС та Черкаська митниця ДФС шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.

Відповідно до Розпорядження КМ України від 04.12.2019 № № 1217-р «Питання Державної митної служби КМ погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Отже, з 08 грудня 2019 року функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної митної політики здійснюють відповідні територіальні органи Державної Митної служби України.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявні відомості про те, що Київська митниця ДФС перебуває в стані припинення.

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає наявними підстави задовольнити клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Київської митниці ДФС на Київську митницю Держмитслужби.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.08.2018 товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (покупець) уклало з компанією "VERDEX INVESTMENTS LP" (продавець) зовнішньоекономічний контракт №Hitachi 01/08/18, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив, зокрема: Зубчасте колесо приводу/ BRG.; SWINGCIRCL арт. 4666830 1 шт.; являє собою складову запасну та комплектуючу частину до екскаваторів на гусеничному ходу, за допомогою якої кабіна обертається навколо своєї осі, виготовлені з чорних металів. Торгівельна марка: HITACHI. Виробник: Hitachi Construction Machinery Co., Ltd. Країна виробництва: JP.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" укладено договір №10/279 про надання послуг на декларування та інших вантажів, що переміщуються через кордон України.

12 березня 2019 року з метою здійснення митного оформлення товару, який надійшов на адресу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш", позивачем, як декларантом, подано до ВМО №3 митного поста "Західний" пункту пропуску "Річпорт" Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA100030/2019/399692.

Відповідно до гр. 31 МД №UA100030/2019/399692 до митного оформлення заявлений товар "опорне поворотне коло / BRG.; SWINGCIRCL арт. 4666830 1 шт.; являє собою складову невід`ємну запасну та комплектуючу частину до екскаваторів на гусеничному ходу, за допомогою якої кабіна обертається навколо своєї осі, виготовлені з чорних металів. Торгівельна марка: HITACHI. Виробник: Hitachi Construction Machinery Co., Ltd. Країна виробництва: JP". Позивачем надано митному органу товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так і для підтвердження заявленої митної вартості.

Зазначений товар задекларовано в товарній підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, для якої Законом України від 19.09.2013 №584-VII "Про митний тариф України" встановлена ставка ввізного мита (повна/пільгова) - 0%, ПДВ - 20%

12 березня 2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019, згідно якого опис товару у гр. 31 МД №UA100030/2019/399692 має виглядати наступним чином: " 1. Зубчасте колесо приводу/ BRG.; SWINGCIRCL арт. 4666830 1 шт.; являє собою складову запасну та комплектуючу частину до екскаваторів на гусеничному ходу, за допомогою якої кабіна обертається навколо своєї осі, виготовлені з чорних металів. Торгівельна марка: HITACHI. Виробник: Hitachi Construction Machinery Co., Ltd. Країна виробництва: JP.". У графі 33 МД №UA100030/2019/399692 має бути зазначений код товару , встановлена ставка ввізного мита (повна/пільгова) - 5%, ПДВ - 20%.

Відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2019 №UA100030/2019/00176.

Не погоджуючись з рішенням про визначення коду товару та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог митного законодавства у спірних правовідносинах.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що оскаржуваними рішеннями відповідача порушуються права позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу положень ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З системного аналізу зазначених правових норми вбачається, що підставою адміністративного позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав.

При цьому, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В той же час, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Колегія суддів звертає увагу, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Предметом позову в даній справі є правомірність рішення про визначення коду товару від 12.03.2019 №КТ-UA-2019 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2019 №UA100030/2019/00176.

Відповідно до п.18 та п.19 ч.1 ст.4 КАС України нормативно-правовим актом є акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальним актом є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто, є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З аналізу положень КАС України слідує, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.10.2018 року у справі №9901/415/18 висловила позицію відповідно до якої законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів. І така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувані позивачем рішення митного органу є актами індивідуальної дії.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про визначення коду товару вбачається, що останнім зазначений код товару та встановлена ставка ввізного мита (повна/пільгова) - 5%, ПДВ - 20%. щодо товару, що надійшов на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" на виконання контракту, укладеного з компанією "VERDEX INVESTMENTS LP".

Тобто, оскаржені рішення породжують права й обов`язки тільки для того суб`єкта, якому його адресовано - Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш", оскільки стосуються майна саме вказаного товариства, яке є його покупцем, власником та одержувачем, тобто, є належним позивачем у цій справі.

Натомість, митним органом не приймалося жодних рішень безпосередньо щодо позивача та не реалізовував в спірних правовідносинах управлінських функцій щодо позивача.

Оскаржувані рішення відповідача стосуються виключно Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш".

Відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень відповідно не породжує для останнього і права на захист.

Той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" надавало послуги декларанту Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" під час митного оформлення товару відповідно до договору №10/279 про надання послуг на декларування та інших вантажів, що переміщуються через кордон України не означає, що вказане товариство має право на оскарження до суду рішень митного органу.

Зазначення в якості декларанта уповноваженої особи, яка діє від імені декларанта, не дозволяє ототожнювати таку особу з декларантом, визначення якого надано Митним кодексом України.

Право вимоги в даному випадку, належить Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш".

Статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу.

Відповідно до частини першої статті 49 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу пред`явивши позов до однієї або декількох сторін. Задоволення позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача.

В адміністративному процесі позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Неналежним позивачем є особа, якій не належить право на звернення до суду з адміністративним позовом. Заміна неналежної сторони в адміністративному процесі являє собою механізм приведення у відповідність суб`єктного складу учасників публічно-правового спору. Якщо ж неналежний позивач не згоден на його заміну належним позивачем, а судом виявлено, що право вимоги за поданим адміністративним позовом належить не йому, а іншій особі, то це виключає можливість задоволення позову особи, якій не належить право.

Колегія суддів вважає, що зазначене вище виключає можливості задоволення адміністративного позову поданого саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна".

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на вчинення дій щодо заміни первинного позивача належним позивачем.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні, прийнятому з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокер-Україна" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішень, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23.09.2020 року.