Справа № 550/976/20
Суддя: Михайлюк О. І.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/976/20
Провадження № 2-а/550/9/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Михайлюк О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Шукевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в смт Чутове адміністративну справу №550/976/20

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковського Олександра Олександровича;

2) Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

за участю: представника позивача - адвоката Коваля В.Ф.,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковського О.О. (далі по тексту - перший відповідач) та до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту - другий відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №334241 від 29.07.2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковського Олександра Олександровича від 29.07.2020 року його було притягнуто до відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 29.07.2020 о 17 год 10 хв на 239 км а/д Київ-Харків-Довжанський керував транспортним засобом марки TOYOTA CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 83 км/год у населенному пункті м. Хорол Полтавської області, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, а також за те, що ним не було пред`явлено посвідчення водія, документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Водночас, перший відповідач виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, які ним були об`єднані за ст. 36 КУпАП.

Позивач вказує, що будь-яких підтверджень перевищення швидкості та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за вищевказанх обставин у вигляді фотознімків, відеофайлів на приладі Trucam перший відповідач не надав, а лише повідомив, що будь-яких доказів про вчинення правопорушення він не вправі надавати. Також, позивач зазначив, що перший відповідач не приступив до розгляду справи та не надав для підтвердження докази вчинення даного правопорушення саме на 238 чи 239 км автодороги, не взявши до уваги заперечення позивача та його аргументи, та не було надано для огляду зафіксоване порушення швидкості на 33 км. Позивач вважає, що був протиправно позбавлений можливості подавати будь-які зауваження, клопотання та скористатися правовою допомогою адвоката.

Перший відповідач у встановлений законом строк надав суду відзив на даний адміністративний позов, у яком просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву вказує, що у зазначений час ним дійсно під час несення служби було зупинено транспортний засіб марки TOYOTA CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , за перевищення швидкості на 33 км/год. Після чого поліцейський підійшов до водія, представився, пояснив суть правопорушення. Далі попросив пред`явити документи, однак водій не виконав вимоги поліцейського та не надав запитувані документи для перевірки. Крім того, перший відповідач вказав, що посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим його прав є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Також перший відповідач зазначив, що доданий ним до відзиву відеозапис з нагрудної камери ВІ-0056 є беззаперечним доказом вини позивача.

Другий відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, однак подав заяву, у якій заперечував проти позову та просив врахувати наданий інспектором відзив та відеодокази.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Крім того, представник позивача зазначив, що згідно фото з приладу TruCam LTI 20/20TC 000702, значиться 2 показника швидкості: вимірювана швидкість (measuredspeed) - 83 км/год та фіксована швидкість (captured speed) - 73 км/год, а тому не зрозуміло з яких підстав перший відповідач зазначив у постанові швидкість 83 км/год. Також, представник позивача вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений саме в населеному пункті, де діє обмеження швидкості у 50 км/год. Щодо непред`явлення ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції посвідчення водія, документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності представник позивача зазначив, що зазначені документи не були пред`явлені, у зв`язку з необґрунтованістю зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та не надання першим відповідачем доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Перший відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути без його участі.

Другий відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою серії ДП18 №334241 від 29.07.2020 року, винесеною інспектором взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковським О.О., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, які були об`єднані на підставі ст.36 КУпАП, за те, 29.07.2020 о 17 год 10 хв на 239 км а/д Київ-Харків-Довжанський в м. Хорол по вул. Миргородській, 102 водій керував транспортним засобом марки TOYOTA CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 83 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, та не пред`явив посвідчення водія, документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.4, 12.4 ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України).

Згідно п.п. а) п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, в тому числі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Також, згідно з п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1.9. розд.1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції. За результатом розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення виноситься постанова у справі без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення ; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, також, в постанові зазначено технічний засіб, яким здійснювалося вимірювання швидкості, а саме: TruCам LTI 20/20 ТС 000702.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст. 251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що з дослідженого в судовому засіданні флеш-карти з відеозаписом із місця події, яке мало місце 29.07.2020 року, наданого позивачем, вбачається, що поліцейським роз`яснено позивачу, що на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 238 км, він рухався на транспортному засобі зі швидкістю 73 км/год, а також вбачається, що поліцейський просив водія ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач пред`явив лише паспорт громадянина України.

Також, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівником поліції було роз`яснено водію його права, передбачені чинним законодавством, що стосуються процедури розгляду справи та оскарження її результатів.

Крім того, з наданого першим відповідачем відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції за те, що рухався по населеному пункті зі швидкістю 73 км/год та в подальшому на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, після чого було складено постанову про адміністративне правопорушення та вголос зачитано суть правопорушення, а також роз`яснено права передбачені чинним законодавством, що стосуються процедури розгляду справи та оскарження її результатів

Крім того, з наявних в матеріалах справи фотокартки лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20TC 000702 від 29.07.2020 року вбачається, що швидкість транспортного засобу TOYOTA CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , становила 73 км/год. Також, згідно зазначеної фотокартки лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20TC 000702 від 29.07.2020 вбачається, що його географічне положення - населений пункт Хорол, Полтавська обоасть.

Суд вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20TC 000702 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17947 - лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20TC 000702 - вищевказане свідоцтво чинне до 24.12.2020 року.

Суд вказує, що можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02-03-3008.

Крім цього, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Отже, згідно наявних в справі матеріалів та оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перевищив дозволену швидкість, рухаючись саме в населеному пункті, що є визначальним при застосуванні санкції передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП при порушенні п.12.4 ПДР України.

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, що водій ОСОБА_1 не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив вимоги п.п.2.4 ПДР, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що першим відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень та матеріали справи достовірно встановлюють даний факт, відтак наявні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами, а саме - відеозаписом з місця події, підтверджується, що 29.07.2020 о 17 год 10 хв на 239 км а/д Київ-Харків-Довжанський в м. Хорол по вул. Миргородській, 102 водій керував транспортним засобом марки TOYOTA CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 73 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год та не пред`явив посвідчення водія, документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив вимоги п.п.2.4, 12.4 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що посилання представника позивача про те, що водія ОСОБА_1 було зупинено на 238 км зазначеної автодороги, а не на 239 км, не нівелює порушення позивачем швидкості руху в населеному пункті.

Також суд вважає безпідставними посилання сторони позивача на те, що зафіксоване порушення швидкості на 33 км не було надано позивачу для огляду та останній був протиправно позбавлений можливості подавати будь-які зауваження, клопотання та скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки з наявного матеріалу відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 заявляв клопотання поліцейському про необхідність скористатися правовою допомогою адвоката. Також відеозаписом підтверджується факт того, що позивач був ознайомлений із зафіксованою швидкістю його транспортного засобу, яка становила 73 км/год.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З оскаржуваної постанови серії ДП18 №334241 від 29.07.2020 року вбачається, що за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення вимог п. 2.4, 12.4 ПДР України, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 425 грн.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на те, що за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення вимог п. 2.4, 12.4 ПДР України, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає більш серйозне покарання за вчиненян адміністративних правопорушень, згідно положень ст. 36 КУпАП, суд не вбачає підстав для зміни заходу стягнення.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлення судом вказаних у оскаржуваній постанові обставин порушення ОСОБА_1 пункту 2. 4, 12.4 ПДР України, а саме положень про те, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити зазначені документи та рухатися по населеному пункту зі швидкістю, що не перевищує 50 км/год, суд дійшов висновку, що постанова серії ДП18 №334241 від 29.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 345, 355, 356, 359 п. 3 ч. 3 ст. 286, 271 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковського Олександра Олександровича та до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Чутівський районний суд Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Перший відповідач - інспектор взводу №2 роти №1 БУПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрковський Олександр Олександрович, адреса: м. Полтава, вул. Європейська, 164.

Другий відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України - юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, адреса для листування: с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В Полтавського району Полтавської області.

Суддя О. І. Михайлюк