Справа № 640/5359/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Київ № 640/5359/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - відповідач), в якому, з урахування уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з податковий борг в загальній сумі 34 018,06 грн. з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Договору про спільну діяльність від 11.11.1999 №35/176 «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (7) за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг:

- з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у сумі 12 493,72 грн. на р/р.: 8013, код одержувача 37981563, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;

- з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 21 524,34 грн. на р/р.: 8013, код одержувача 37981563, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу.

Зокрема, згідно поданої податкової звітності платником «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» самостійно задекларовано податкове зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у додатку №2 до податкової декларації № від 17.03.2016 p. у сумі 412,25 грн. Таким чином за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування нафти була нарахована пеня в у розмірі 12 081,47 грн.

Також згідно поданої податкової звітності платником «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» самостійно задекларовано податкове зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини у додатку №2 до податкової декларації № від 17.03.2016 p. у сумі 17 713,08 грн. А згідно із ст. 129 ПК України після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня, таким чином за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу була нарахована пеня в у розмірі 3 811,26 грн.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що вказані суми зобов`язання були сплачені платником податків 31.03.2016 року (по строку 31.03.2016 року, про що зазначено у Довідці-розрахунку), що підтверджується платіжними дорученнями № 7 на суму 412,25 гривень та № 8 на суму 17 713,08 гривень.

Крім того, ГУ ДФС у Сумській області у позовній заяві вказано відповідачем Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" із зазначенням коду 7 та вказано адресу вулиця Київська, 119, м. Охтирка, Сумська область, 67243. Водночас Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» має , є юридичною особою, що зареєстровано 31.03.1994 року (запис про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 0002352) за адресою: провулок Несторівський, 3-5, м. Київ, 01051.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Договору про спільну діяльність від 11.11.1999 №35/176 «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» знаходиться на обліку в Охтирській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Сумській області знаходиться за адресою - Сумська область, м. Охтирка, вул. Київська, буд.119 та має 7. Відповідач має стан платника податків 0 - платник податків за основним місцем обліку. Крім того, податкову звітність, в тому числі і декларації, на підставі яких відбувається стягнення податкового боргу, подано Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі Договору про спільну діяльність від 11.11.1999 №35/176 «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з кодом 7.

Таким чином, суд відхиляє як необґрунтоване посилання представника ПАТ «Укрнафта» на неналежність відповідача у справі.

Судом встановлено, що на виконання вимог податкового законодавства платником податків 17.03.2016 року (граничний термін подання 21.03.2016 року) до контролюючого органу було подано Податкову декларацію з рентної плати з Розрахунком № 3 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини (нафта) за лютий 2016 року , яким визначено податкове зобов`язання у сумі 412,55 гривень та Розрахунком № 4 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини (газ) за лютий 2016 року за сума 17 713,08 гривень (реєстраційний номер ).

Відповідно до платіжного доручення № 8 від 17.03.2016р. відповідачем сплачено 17 713,08 грн. на рахунок ГУ ДКСУ у Сумській області з призначенням платежу «рентна плата за користування надрами для видоб.прир.газу за лютий 2016р.».

Також відповідно до платіжного доручення № 7 від 17.03.2016р. відповідачем сплачено 412,25 грн. на рахунок ГУ ДКСУ у Сумській області з призначенням платежу «рентна плата за користування надрами для видоб.нафти за лютий 2016р.».

Отже, вказані суми зобов`язання були сплачені платником податків 31.03.2016 року (по строку 31.03.2016 року, про що зазначено у Довідці-розрахунку), що підтверджується платіжними дорученнями № 7 на суму 412,25 гривень та № 8 на суму 17 713,08 гривень.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, зарахування коштів, що сплачує такий платник, відбувається в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Саме тому сума, яка зарахована платіжним дорученням №7 (412,25 грн.) була спрямована на сплату податкової декларації № з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Те ж стосується і погашення суми податкового боргу платіжним дорученням № 8 з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу на суму 17 713,08 грн. Сума, яка зарахована платіжним дорученням №8 (17 713,08 грн.) була спрямована на сплату податкової декларації № (на суму 17379,59 грн.) та податкової декларації № (на суму 333,49 грн.).

Отже спірним у даному випадку є правомірність зарахування податковим органом сплачених відповідачем грошових коштів з чітким призначенням платежу в рахунок погашення іншої суми податкового боргу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За правилами абзацу першого пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно абзацом другим пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України свідчить про те, що зарахування сплачених платником коштів в рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків, прямо передбачено нормами чинного податкового законодавства України.

Отже, вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Відтак сплата Підприємством податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статті 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми статті 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України стаття 126 цього Кодексу не містить.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статті 87 та статті 126 Податкового кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 21.05.2020р. у справі № 2а-10115/12/1370, від 23.06.2020р. у справі № 823/923/17, від 17.04.2020р. у справі № 806/124/17, від 23.05.2019р. у справі № 806/2699/16, від 13.02.2020 у справі №806/129/17, від 11.09.2018р. у справі № 813/3722/17, від 22.04.2019р. у справі №804/15898/15.

Судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи інтегрованих карток платника податків НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», за відповідачем станом на 17.03.2016р. існувала заборгованість з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та з рентної плати за користування надрами для видовбування газу.

Отже податковим органом було правомірно зараховано грошові кошти за платіжними дорученнями № 7 та № 8 від 17.03.2016р. в рахунок погашення податкового боргу що виник раніше.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи за «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» рахується заборгованість на загальну суму 34 018,06 грн., у тому числі:

1) з рентної плати за користування надрами для видобування нафти - 12 493,72 грн., з яких основний платіж - 412,25 грн., штрафна санкція - 0,00 грн.; пеня- 12 081,47 грн.

2) з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу - 21 524,34 грн., з яких основний платіж - 17 713,08 грн., штрафна санкція - 0,00 грн., пеня - 3 811,26 грн.

Дана сума заборгованості підтверджується розрахунком суми податкового боргу, витягами з індивідуальної картки платника, копіями податкових декларацій та розрахунків.

Стосовно податкового боргу «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення податкового боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31.12.2017 року (код податку 13031100)

Згідно поданої податкової звітності платником «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» самостійно задекларовано податкове зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у додатку №2 до податкової декларації № від 17.03.2016 p. у сумі 412,25 грн.

Згідно п. 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Таким чином, за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування нафти була нарахована пеня в у розмірі 12 081,47 грн.

Стосовно податкового боргу «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення податкового боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31.12.2017 року (код податку 13031200).

Згідно поданої податкової звітності платником «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» самостійно задекларовано податкове зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини у додатку №2 до податкової декларації № від 17.03.2016 p. у сумі 17 713,08 грн.

За несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу була нарахована пеня в у розмірі 3 811,26 грн.

Водночас, при розгляді справи суд звертає увагу на наступне.

За приписами п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95. ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Аналізуючи наведені вище приписи слід дійти висновку, що нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу. Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судом встановлено, що податковим органом не подано доказів щодо виставлення відповідачу податкової вимоги на суму заборгованості, з приводу стягнення якої подано даний позов. Також позивачем не подано доказів її надіслання/вручення відповідачу.

Отже суд приходить до висновку про відсутність на час розгляду справи податкової вимоги контролюючого органу на суму 34 018,06 грн., з приводу якої позивачем подано даний позов.

За відсутності такої вимоги у контролюючого органу не виникло право на стягнення вказаної суми податкового боргу в судовому порядку.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 05.03.2020р. у справі № 804/8630/16, від 06.03.2020р. у справі № 819/418/15-а, від 31.03.2020р. у справі № 813/1718/15.

Також суд звертає увагу на те, що непогашення податкового боргу, зокрема, зі сплати штрафних (фінансових) санкцій та пені, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Правову позицію щодо застосування норм статті 87 і статті 95 ПК України викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 440/4082/18, від 10 вересня 2019 року у справі №1840/3549/18.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій