Справа № 826/4079/17
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4079/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Собківа Я.М., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказа, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітка за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДВС України), Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач 2, Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області), в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновок відповідачів про порушення нею Присяги державного службовця (далі - Присяга), про несумлінне виконання функцій, визначених наказом у частині забезпечення ефективної роботи Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни є помилковими, а тому спірний наказ є необґрунтованим та безпідставним, підлягає скасуванню з вирішенням питання про поновлення на посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні спору суд обмежився цитуванням матеріалів службового розслідування, не надав правової оцінки доводам, викладеним у позові. Висновки службового розслідування є необ`єктивними, оскільки в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступка.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року рішення місцевого суду скасовано, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ, поновлено позивача на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24травня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Зазначено про необхідність з`ясувати причини відсутності пояснень та зауважень позивача щодо результатів службового розслідування, зокрема, чи були причиною їх відсутності будь-які перешкоди з боку відповідачів, чим оформлено небажання позивача, якщо таке було, надати письмові пояснення. Також необхідність з`ясувати суть пояснень та/чи зауважень, які мала намір висловити позивач стосовно результатів службового розслідування, наскільки вагомими були б її аргументи в контексті поставлених їй за провину діянь і висновків, яких дійшов відповідач.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року справу прийнято до провадження та зобов`язано сторін надати письмові пояснення з урахуванням висновків суду касаційної інстанції.

19 червня 2020 року Головне управління Державної податкової служби у Київській області надало додаткові пояснення, згідно яких в межах строку дисциплінарного провадження 19 жовтня 2016 року та 25 січня 2017 року складено два акта про ненадання пояснень позивачем.

Аналогічні пояснення 30 червня 2020 року надала ДФС України.

Будь-яких пояснень від позивача не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач з 1994 року працювала в органах податкової інспекції на посадах державного податкового інспектора, старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу, заступника начальника відділу, начальника відділу, першого заступника начальника, першого заступника начальника - начальника відділу, начальника державної податкової інспекції.

Присягу Державного службовця ОСОБА_1 прийняла 04 липня 1994 року.

14 червня 2016 року позивача призначено в порядку переведення на посаду начальника Києво-Святошинської ОДПІ, присвоєно їй спеціальне звання радника податкової та митної справи 1 ранга.

29 листопада 2016 року Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС внесла подання № 2219/99-99-06-ДК про відкриття дисциплінарного провадження за фактом неналежного виконання позивачем службових обов`язків (протокол засідання від 28 листопада 2016 року № 26).

З метою визначення вини, характера і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, відповідно до статті 71 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон України № 889-VIII), запропоновано провести службове розслідування з відстороненням позивача від виконання обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження, до участі у якому залучити працівників Головного управління внутрішньої безпеки та Офісу великих платників податків ДФС.

На виконання наказа ДФС України «Про відсторонення та проведення службового розслідування» від 29 листопада 2016 року № 975 (зі змінами, внесеними наказом ДФС України № 1056 від 30 грудня 2016 року) Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС України та працівники, залучені до службового розслідування, на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України від 29 листопада 2016 року № 219/99-99-06/ДК, керуючись статтею 72 Закону України № 889-VIII, провели службове розслідування щодо повноти виконання начальником Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 службових обов`язків при відпрацюванні окремих ризикових суб`єктів господарювання.

За результатами службового розслідування, відповідно до вимог пункта 9 статті 71 Закону України № 889-VIII, складено висновок від 30 січня 2017 року № 143/99-99-06-ДК.

Службовим розслідуванням встановлено, що недотримання вимог наказа ДФС України «Про затвердження у новій редакції положень про деякі територіальні органи ДФС у Київській області» від 13 квітня 2016 року № 314 в частині забезпечення ефективної роботи ОДПІ та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни призвело до неналежного виконання посадовими особами ОДПІ всіх необхідних заходів для ефективного відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання, передбачених пунктом 2 наказа ДФС України від 28 липня 2015 року № 543, зокрема, в частині:

своєчасності та повноти вжиття відповідних заходів щодо їх відпрацювання з метою упередження декларування неправомірно сформованих сум ризикового податкового кредиту на користь третіх осіб;

відпрацюванням таких ризикових суб`єктів господарювання територіальними органами, до настання граничного терміну подання звітності або упродовж 10 робочих днів при одночасному поданні звітності та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

виявлення фактів реєстрації податкових накладних платниками податків, які формують податковий кредит з ознаками ризику іншими платникам податків.

Так, позивач у порушення наказів про створення робочих груп у Києво-Святошинській ОДПІ «Про створення тимчасової робочої групи» на виконання вимог розпорядження ДФС України «Про аналіз показників роботи суб`єктів господарювання-виробників та переробників сільськогосподарської продукції» від 18 вересня 2015 року № 288-р» від 26 жовтня 2016 року № 443, «Про створення робочої групи на виконання наказа ДФС «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» від 28 липня 2015 року № 543» від 25 жовтня 2016 року № 431, «Про створення тимчасової робочої групи щодо посилення контролю моніторингу за реєстрацією податкових накладних» від 26 жовтня 2016 року № 442, надала доручення начальнику відділу електронних сервісів Зикіній О.А. щодо підключення договорів електронної звітності деяких суб`єктів господарювання за наявності застережень та контрольних доручень ДФС України, чим порушила вимоги пункту 2 наказа ДФС України «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» від 28 липня 2015 року № 543.

За наслідками розслідування встановлено, що начальнику Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 було надано для погодження список договорів про визнання електронних документів, отриманих електронним зв`язком на адресу Києво-Святошинської ОДПІ (службова записка від 10 листопада 2016 року № 168/10-13-11-02-11-16 та від 17 листопада 2016 року № 181/10-13-11-01-11-16), у якому наявна інформація, у тому числі, і щодо платників, які вже були доведені до опрацювання листами ГУ ДФС у Київській області та перебували на контролі.

Службові записки від 10 листопада 2016 року № 168/10-13-11-02-11-16 та від 17 листопада 2016 року № 181/10-13-11-01-11-16, якими надано для погодження списки договорів про визнання електронних документів, отриманих електронним зв`язком на адресу Києво-Святошинської ОДПІ, позивач розписала безпосередньо на виконавця та керівника структурного підрозділу у порушення вимог наказів про створення робочих груп від 25 жовтня 2016 року № 431 та від 26 жовтня 2016 року № 442, 443.

Службову записку від оперативного управління від 16 листопада 2016 року № 1021/10-13-21-01-14 позивач розписала з резолюцією «До реагування» та передала безпосередньо виконавцю, що підтверджено поясненнями начальника відділу електронних сервісів Києво-Святошинської ОДПІ Зикіної О.А. від 30 січня 2017 року та начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Вірянської О.В . Окрім цього, службова записка була розписана також на першого заступника начальника Києво-Святошинської ОДПІ Рижикова А.І .

Зазначені дії, як встановлено службовим розслідуванням, призвели до підключення до системи електронного адміністрування суб`єктів господарювання, які неодноразово були доведені до відпрацювання листами ГУ ДФС у Київській області як підприємства групи ризику з ознаками безтоварності та підміни товару.

Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС України під час дисциплінарного провадження стосовно позивача, відповідно до статті 69 Закону України № 889-VIII, розглянула дисциплінарну справу та 27 лютого 2017 року склала подання № 277/99-99-06/ДК про рекомендування на підставі статей 65, 66 Закону України № 889-VIII застосувати до начальника Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України № 889-VIII, з урахуванням вагомих та значних порушень.

На підставі зазначеного висновку та подання, наказом Голови ДФС України Насірова Р.М. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 28 лютого 2017 року № 30дс позивача звільнено із займаної посади на підставі пункта 1 частини 2 статті 65, статті 66, статті 77 Закону України № 889-VIII за порушення Присяги державного службовця, несумлінне виконання функцій, визначених наказом, у частині забезпечення ефективної роботи Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни та вимог пункта 11 Положення про ОДПІ, що зокрема, призвело до неналежної організації роботи підпорядкованих підрозділів ОДПІ в частині порушення вимог підпунктів 2.1.2 - 2.1.5 пункта 2.1 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» від 28 липня 2015 року №543.

Уважаючи такий наказ протиправним, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що проведеною перевіркою підтверджено, що позивач неналежно виконувала посадові обов`язки, в результаті чого не забезпечено сумлінного виконання вимог пункта 11 Положення про ОДПІ, що своєю чергою спричинило неналежну організацію роботи підпорядкованих підрозділів ОДПІ в частині порушення вимог підпунктів 2.1.2-2.1.5 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС України при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС України від 28 липня 2015 року № 543. Це, у підсумку, зумовило декларування деякими товариствами незаконно сформованих податкових зобов`язань у 2016 році на загальну суму ПДВ близько 85 млн. гривень та розповсюдження за ланцюгом постачання неправомірно сформованого ліміту з ПДВ. На підставі наведеного суд першої інстанції констатував вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України № 889-VIII, та пунктів 2, 3 Розділа І Правил етичної поведінки державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 65, а саме: порушення Присяги державного службовця та принципів етики державної служби, що ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу та запобігання корупції, що полягає у несумлінному виконанні посадових обов`язків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України № 889-VIII, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналіза державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з частиною 2 цієї правової норми державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України № 889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 Закону України № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 65 Закону України № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини 2 зазначеної правової норми дисциплінарними проступками є :

1) порушення Присяги державного службовця ;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України № 889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, який діяв на дату складення позивачем Присяги державного службовця, (далі - Закон України № 3723-ХІІ) громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

За частиною 3 статті 65 Закону України № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 5 статті 66 Закону України № 889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

За змістом пункта 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (підпункт 21.1.1); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції (підпункт 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (підпункт 21.1.3); не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункт 21.1.4).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків посадові особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України № 889-VIII з метою визначення наявності вини, характера і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 75 Закону України № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Насамперед треба зазначити, що положення Закону України № 3723-ХІІ, на які покликається позивач, мотивуючи свій висновок про відмінність між порушенням Присяги і дисциплінарною відповідальністю як підставами для припинення державної служби, до спірних правовідносин не застосовуються.

Правозастосовні висновки Верховного Суду України, і які відтворено також у постановах Верховного Суду, згаданих у апеляційній скарзі, ґрунтувалися на положеннях Закону України № 3723-ХІІ, адже таке було правове регулювання спірних правовідносин, які були предметом розгляду у тих справах. Втім, ці правозастосовні висновки потрібно враховувати і тлумачити у зіставленні з фактичними обставинами справи, у яких їх зроблено, а вони за своєю суттю не є подібними до обставин цієї справи.

На дату виникнення спірних правовідносин у цій справі діяли положення Закону України № 889-VIII, відповідно до частини 2 статті 66 якого порушення Присяги державного службовця є одним із видів дисциплінарного проступку.

Тобто, чинним Законом порушення Присяги визначено не як окрему підставу для припинення державної служби, а як дисциплінарний проступок, за вчинення якого державного службовця можна звільнити з посади державної служби. Передумовою застосування дисциплінарного стягнення (в тому числі за порушення Присяги) може бути службове розслідування.

Як установлено у справі, стосовно позивача його провели, що з огляду на суть поставленого їй за провину було правильним.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено недотримання в ОДПІ підпунктів 2.1.2-2.1.5 пункта 2.1 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС України від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» в частині забезпечення організації щоденного моніторингу та виявлення податкових ризиків, проведення необхідних заходів у порядку та терміни, визначені відповідними нормативними актами, розірвання договору про подання в електронному вигляді, недопущення декларування неправомірно сформованих сум ризикового податкового кредиту на користь третіх осіб, та як наслідок, не забезпечено своєчасного виконання підпункту 2.3.4 цього наказа в частині вжиття додаткових заходів у порядку та терміни, визначені підпунктом.

Також встановлено неналежне виконання позивачем функцій, визначених наказом ДФС України «Про затвердження у новій редакції положень про деякі територіальні органи ДФС у Київській області» від 13 квітня 2016 року № 314 в частині забезпечення ефективної роботи ОДПІ та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни.

Недотримання вимог зазначеного наказа призвело до неналежного виконання посадовими особами ОДПІ всіх необхідних заходів для ефективного відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання, передбачених пунктом 2 наказа 543, зокрема, в частині:

своєчасності та повноти вжиття відповідних заходів щодо їх відпрацювання з метою упередження декларування неправомірно сформованих сум ризикового податкового кредиту на користь третіх осіб;

відпрацюванням таких ризикових суб`єктів господарювання територіальними органами, до настання граничного терміну подання звітності або упродовж 10 робочих днів при одночасному поданні звітності та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

виявлення фактів реєстрації податкових накладних платниками податків, які формують податковий кредит з ознаками ризику іншими платникам податків.

Не здійснення вичерпних заходів щодо спростування правомірності перебування ФГ «Агромілтрейд» (ФГ «Кріпке») на спеціальному режимі оподаткування з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2016 року, зважаючи на факт відсутності у суб`єкта господарювання власних або орендованих земельних ділянок, наявність поставки сільськогосподарської продукції не власного виробництва (вирощування), суперечить вимогам пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України.

Як убачається зі спірного наказу, позивачем, у порушення наказів про створення робочих груп у Києво-Святошинській ОДПІ «Про створення тимчасової робочої групи» на виконання вимог розпорядження ДФС України «Про аналіз показників роботи суб`єктів господарювання-виробників та переробників сільськогосподарської продукції» від 18 вересня 2015 року № 288-р» від 26 жовтня 2016 року № 443, «Про створення робочої групи на виконання наказа ДФС «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» від 28 липня 2015 року № 543» від 25 жовтня 2016 року № 431, «Про створення тимчасової робочої групи щодо посилення контролю моніторингу за реєстрацією податкових накладних» від 26 жовтня 2016 року № 442, надано доручення начальнику відділу електронних сервісів Зикіній О.А. щодо підключення договорів електронної звітності деяких суб`єктів господарювання за наявності застережень та контрольних доручень ДФС України, чим порушено вимоги пункта 2 наказа ДФС України від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ».

Так, начальнику Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_1 для погодження було надано список Договорів про визнання електронних документів, отриманих електронним зв`язком на адресу Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (службова записка від 10 листопада 2016 року № 168/10-13-11-02-11-16 та від 17 листопада 2016 року № 181/10-13-11-01-11-16), у якому наявна інформація у тому числі і по платниках, які вже були доведені до опрацювання листами ГУ ДФС у Київській області та знаходились на контролі.

Зазначені службові записки позивачем розписано безпосередньо на виконавця та керівника структурного підрозділу у порушення вимог наказів про створення робочих груп від 25 жовтня 2016 року № 431 та від 26 жовтня 2016 року № 442, 443.

Службова записка від оперативного управління від 16 листопада 2016 року №1021/10-13-21-01-14 розписана начальником ОСОБА_1 з резолюцією «До реагування» та передана безпосередньо виконавцю, що підтверджено поясненнями начальника відділу електронних сервісів Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Зикіної О.А. від 30 січня 2017 року та начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Вірянської О.В. Окрім цього, службова записка була розписана також на першого заступника начальника Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Рижикова А.І.

Згідно матеріалів перевірки, наведені дії призвели до підключення до системи електронного адміністрування суб`єктів господарювання, які неодноразово були доведені до відпрацювання листами ГУ ДФС у Київській області як підприємства групи ризику з ознаками безтоварності та підміни товару.

Згаданими службовими записками було визначено перелік ризикових підприємств.

В службовій записці № 1021/10-13-21-01-14 від 16 листопада 2016 року зазначено, що співробітниками оперативного управління податкової міліції Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на виконання ряду службових записок, відповідно до наказа ДФС України «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» від 28 липня 2015 року № 543 та наказу ДФС України від 31 липня 2014 року № 22, здійснено виїзд за податковими адресами підприємств, зокрема ФГ «Агромітрейд», ТОВ «Макселон», ТОВ «Лінхольд», ТОВ «Милтон», ТОВ «Вінтер Пром», та підтверджено реальність господарських операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідачів щодо допущення позивачем дисциплінарного проступка в частині дій, вчинених щодо службової записки від 16 листопада 2016 року.

Водночас, допущення позивачем дисциплінарного проступка в частині дій, вчинених щодо службових записок від 10 та 17 листопада 2016 року, матеріалами справи не спростовується. Так само не містить будь-яких обґрунтувань щодо помилковості таких висновків і апеляційна скарга.

Отже, за результатами розгляду справи підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступка.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування в частині ненадання їй можливості надати пояснення щодо його результатів.

Як убачається із матеріалів справи, 19 жовтня 2016 року працівниками ДФС України складено акт про ненадання пояснень, згідно якого з метою забезпечення виконання вимог статей 73 - 75 Закону України №889-VIII для отримання пояснень, зокрема позивача, до ГУ ДФС у Київській області направлено відповідний лист із терміном виконання до 16 години 19 жовтня 2016 року. Станом на 16:45 годин 19 жовтня 2016 року відповідні пояснення на ім`я голови ДФС України не надходили.

Листом в.о. начальника Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23 січня 2017 року повідомлено, що станом на 10 годин 23 січня 2017 року начальник Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_1 на робочому місці відсутня. За інформацією з телефонної розмови перебуває на лікарняному з 12 грудня 2017 року по теперішній час.

У зв`язку з викладеним, 24 січня 2017 року складено акт про ненадання пояснень начальником Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_1

Як зазначає позивач, 21 лютого 2017 року їй надано можливість ознайомитись із матеріалами дисциплінарної справи.

За результатами ознайомлення, 22 лютого 2017 року позивач звернулась до голови дисциплінарної комісії із заявою, в якій просила надати копію акта службового розслідування та провести додаткове службове розслідування, для встановлення фактичних обставин та відображення їх у достовірному вигляді, з урахуванням всіх документів, що мають відношення до справи та відповідних пояснень посадових осіб Києво-Святошинської ОДПІ, у тому числі і позивача, за кожним фактом, відображеним в акті.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позивачем не надано будь-яких пояснень та/чи зауважень, які вона мала намір висловити стосовно результатів службового розслідування.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ненадання позивачем пояснень не вплинуло на результати службового розслідування.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 242-244, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Я.М. Собків

Л.Т. Черпіцька