Справа № 120/4153/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2020 р. Справа № 120/4153/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код. ЄДРПОУ - 13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вона є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, де і отримує пенсію за віком. Втім за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року пенсія позивачу не виплачувалася. На звернення позивача щодо причин невиплати пенсії, відповідач повідомив, що невиплачений розмір пенсії за вказані місяці облікований як заборгованість та буде виплачений на умовах окремого Порядку, який буде затверджений Кабінетом Міністрів України. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду.

Крім того, до матеріалів позову додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви. Вказане клопотання позивач обґрунтувала тим, що вона є пенсіонеркою за віком та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. Внаслідок злочинних дій з боку незаконних воєнізованих формувань на території населеного пункту, де вона мешкала до початку проведення антитерористичної операції, позивач змушена була залишити своє житло, виїхати на територію підконтрольну Україні та винаймати житло й влаштовувати свій побут на новому місці. Крім того, протягом 36 місяців позивач не отримує пенсію.

Ухвалою від 19.08.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Позовну заяву прийнято та відкрито провадження у даній справі. Розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 263 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

27.08.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як внутрішньо переміщена особа.

19.06.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про виплату пенсії, однак листом від 14.07.2020 № 2783-2583/С-02/8-0200/20 позивачу роз`яснено порядок виплати пенсії.

Також відповідач зазначає, що кошти, які обліковуються як "відкладена доплата" будуть виплачені після прийняття Порядку Кабінетом Міністрів України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365".

При цьому вказано, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, згідно п. 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, будуть виплачені на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодні Порядок не затверджений Кабінетом Міністрів України.

Крім того відповідач звернув увагу суду на подання позовної заяви із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

07.09.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказала, що згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Позивач звертає увагу суду на те, що нараховані суми пенсії не виплачені позивачу саме з вини відповідача, а не з власної вини пенсіонера, як про це зазначає відповідач, оскільки підставою невиплати пенсії слугувала постанова Кабінету Міністрів України № 365, що набрала чинності ще 25.04.2018.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Втім, про порушення своїх прав позивач дізналась з дня отримання листа відповідача №2783-2583/С-02/8-0200/20 від 14.07.2020 (роз`яснення щодо невиплати пенсії), а тому саме з цього моменту позивач дізналась про правові підстави невиплати пенсії та для неї розпочався шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 21.11.2019 за №529- (а.с. 10).

19.06.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою в якій просила виплатити заборгованість по пенсії.

Листом відповідача від 14.07.2020 №2783-2583/С-02/8-0200/20 позивачу повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідач зазначив, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який станом на 19.07.2020 не прийнято.

Також відповідач зазначив, що кошти з лютого 2017 року по лютий 2020 року в сумі 63 688,71 грн, будуть виплачені після прийняття порядку (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон від 20.10.2014 №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону від 20.10.2014 №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ч. 2 ст. 7 Закону від 20.10.2014 № 1706-VII).

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова №637), призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідність позивача вказаним вимогам не заперечується відповідачем.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Постановою від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 15 Порядку №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.11.2019 №529- та отримує пенсію, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Розмір нарахованої та не виплаченої пенсії позивача за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року становить 63 688,71 грн, що відповідачем не заперечується.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон від 09.07.2003 №1058-IV).

Відповідно до статті 49 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 46 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відмовляючи у виплаті пенсії позивачу за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 14.07.2020 №2783-2583/С-02/8-0200/20 посилається на той факт, що суми соціальних виплат за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та будуть виплачені на умовах окремого порядку.

Суд зазначає, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих соціальних виплат не звільняє державу в особі уповноваженого органу Управління від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних йому сум соціальних виплат.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачу у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання цієї соціальної допомоги. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Відтак, відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсії за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова Кабінету Міністрів України № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату 63 688,71 грн невиплаченої пенсії за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року.

При ухваленні рішення у справі, суд бере до уваги, що ця адміністративна справа є типовою справою, а тому у відповідності із ч. 3 ст. 291 КАС України судом враховуються правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті позивачу суми неотриманої пенсії у розмірі 63 688,71 грн (шістдесят три тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень 71 коп.) за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року та зобов`язання вчинити дії з метою її виплати.

Щодо доводів представника відповідача в частині недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи.

Водночас строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 19.03.2019 у справі №806/1952/18, в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладене суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо недотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, оскільки в цьому випадку допущене відповідачем порушення є триваючим, і обмежувати позивачу виплату суми пенсії за минулий час немає жодних правових підстав.

Щодо звернення судового рішення до негайного виконання, суд зазначає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Тому, рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. Про наявність підстав для негайного виконання рішення суду у цій категорії справ, звернув увагу Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, ухвалою про відкриття провадження від 19.08.2020 задоволено клопотання позивача та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати в розмірі 840,80 грн підлягають відшкодуванню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо невиплати ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії у розмірі 63 688,71 грн (шістдесят три тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень 71 коп.) за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії у розмірі 63 688,71 грн (шістдесят три тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень 71 коп.) за період з лютого 2017 року по лютий 2020 року.

Рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії в межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.) на користь Державного бюджету України (р/р №UA0026001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ); Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код. ЄДРПОУ - 13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Повний текст рішення складено: 25.09.2020

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна