Справа № 361/7431/15-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року

м. Київ

справа №361/7431/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11064/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві

на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 (суддя Дутчак І.М.) та

ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 (колегія у складі суддів Собківа Я.М., Борисюк Л.П., Сорочка Є.О.)

у справі № 361/7431/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

І. РУХ СПРАВИ

1. 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання позивачу довідки про заробітну плату за роботу 23.09.1986 у с. Розсоха в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із включенням до неї премії в розмірі 400 карбованців;

- зобов`язати відповідача включити в довідку про заробітну плату позивача за роботу 23.09.1986 у с. Розсоха в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 заробітну плату за цей період із урахуванням коефіцієнта 3 та премії в розмірі 400 крб. і надати йому довідку із включенням до неї вказаних сум.

2. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, позов задоволено.

3. У касаційній скарзі відповідач із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та надіслано копії цієї ухвали відповідачу, а позивачу копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги, і встановлено строк для направлення заперечень на касаційну скаргу до 29.04.2016.

5. Від позивача заперечення на касаційну скаргу не надходило.

6. У зв`язку із ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано Верховному Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

8. 23.09.1986 позивача було відряджено у с. Розсоха в зону відчуження Чорнобильської АЕС для виконання спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На час перебування позивача в зоні ЧАЕС він працював водієм 45-ї невоєнізованої пожежної частини Управління внутрішніх справ м. Києва.

9. У квітні 2015 року позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві із заявою, у якій просив видати йому оновлену довідку про його заробітну плату у 1986 році за роботу в зоні відчуження та включити до неї премію в розмірі 400 крб.

10. Листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 22.04.2015 за вих. №65/6/3361 позивачу було відмовлено у видачі вказаної вище довідки по причині відсутності в архіві даної установи відповідних документів щодо виплати йому премії за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

11. Не погодившись із зазначеним, позивач звернувся до суду з позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що дії відповідача щодо не врахування при обрахунку пенсії позивача суми премії за виконану роботу є неправомірними, оскільки позивач окрім виплати заробітної плати із застосуванням коефіцієнта 3 за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у вересні 1986 року, набув також право на отримання та виплату премії у розмірі 400 крб.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що зазначену справу необхідно було розглядати у Київському окружному адміністративному суді, а не в місцевому загальному суді як адміністративному.

14. Вказує, що розпорядником коштів стосовно виплати премії за роботу в зоні ЧАЕС є Міністерство електрифікації СРСР, а не Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві.

15. Вважає, що якщо премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не нараховували, її не можна включати до довідки про заробітну плату

16. Судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідач звертався із листом до Головного управління Національної поліції в місті Києві, у якому просив надати інформацію щодо нарахування ОСОБА_1 премії за роботу в зоні ЧАЕС та витягу із відповідного наказу. Головне управління Національної поліції в місті Києві надало відповідь на зазначений лист, що у них відсутня будь-яка інформація щодо нарахування премії за роботу в зоні ЧАЕС Ковалю П.П.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

18. Під час розгляду справи відповідач звертався з клопотанням про передачу справи за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду. Ухвалою суду від 07.12.2015 у задоволенні клопотання було відмовлено. Суд дійшов висновку, що з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (у чинній на той час редакції), спір підсудний місцевому загальному суду як такий, що стосується захисту пенсійних прав. Апеляційний суд з цими висновками погодився. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, тому Суд їх відхиляє.

19. Що стосується врахування премії у розмірі 400 крб, то Верховний Суд розглядав справи з подібними правовідносинами і у постанові від 03.10.2019 у справі №357/566/17 дійшов висновку, що згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати, що зазначається у довідці, має відповідати та видається на підставі первинних документів, а орган пенсійного фонду має право перевірити обґрунтованість її видачі.

Отже, обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження є первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

20. Задовольняючи позов, суди виходили з того, що позивач набув право на отримання та виплату премії у розмірі 400 крб відповідно до підпункту 3 п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, якою запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

21. Між тим, поза увагою судів залишився ключовий довід відповідача про те, що у первинних документах відсутні відомості про призначення зазначеної премії позивачу. Призначення цієї премії є правом роботодавця і її конкретний розмір має бути визначено відповідним наказом. Доказів виплати премії судами не здобуто.

22. Суд із зазначеними доводами відповідача погоджується.

23. Відповідно до п. 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

24. Граматичний аналіз цієї норми свідчить про те, що у ній йдеться про премії, які було визначено умовами оплати праці відповідного працівника. Проте у справі відсутні докази, що таку премію було визначено чи призначено позивачу. Відтак, відповідач не мав підстав видавати довідки про розмір заробітної плати з урахування премії, яку працівнику фактично не вплачували.

25. Суди неправильно застосували норми матеріального права - п. 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, що призвело до неправильного вирішення справи.

26. Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

27. Зважаючи на вищевикладене, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

28. Відшкодування судових витрат суб`єкту владних повноважень законом не передбачено.

Керуючись ст. ст. 341, 343, 351, 356, 359 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві задовольнити.

2. Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі № 361/7431/15-а скасувати.

3. Ухвалити нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб