Справа № 640/5555/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2020 року 10:27 № 640/5555/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справу

за позовом Головного управління Держгеокадастру у місті Києві (03150, м. Київ, вул.

Велика Васильківська, 69)

до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(01010, м. Київ, пров. Музейний, 2-д),

Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень

Управління забезпечення примусового виконання рішення у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Григорян Олени Грайрівни (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32)

про визнання протиправною та скасування постанови від 19 лютого 2020 року

№58392435,-

за участю:

представника позивача - Шевчук О.П.,

представника відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держгеокадастру у місті Києві (надалі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян Олени Грайрівни від 19 лютого 2020 рок ВП №58392435 про накладення на Головне управління Держгеокадастру у місті Києві штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», повноваження з державної реєстрації скасування речових прав на земельні ділянки з 01 січня 2013 року перейшли виключно до органів та суб`єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначених статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник позивача стверджував, що внесення відомостей щодо скасування права власності/користування відповідною земельною ділянкою до Державного земельного кадастру здійснюється автоматично на підставі інформації з Державного реєстру речових прав, наданої у порядку електронної інформаційної взаємодії відповідними органами та суб`єктами, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та визначені у статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а не територіальними органами Держгеокадастру. Тобто, лише у разі скасування органом державної реєстрації прав, у встановленому законодавством порядку, речових прав територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та Перинатального центру міста Києва на земельну ділянку з кадастровим номером 0:79:027:0002 постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року у справі №826/14200/17 буде виконана Головним управлінням Держгеокадастру у місті Києві за допомогою автоматизованої системи Державного земельного кадастру в межах та у строки, визначені чинним законодавством.

Крім того, представник позивача просив врахувати, що ним повідомлялось державного виконавця про наявність обставин, які суттєво ускладнюють виконання постанови суду від 01 листопада 2018 року та не залежать від волі боржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/5555/20 та призначено до судового розгляду.

Представник позивача у призначене судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на адміністративний позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Градобуд» звернулося до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у місті Києві Самчук К.С. (далі - відповідач-1), Головного управління Держгеокадастру у місті Києві (далі - відповідач-2), в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,3964 га, за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9, та її кадастровий номер :79:027:0002;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,3964 га за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9, з кадастровим номером :79:027:0002;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у місті Києві Самчук К.С. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-017 від 11 жовтня 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Градобуд» про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер ЗВ-016 від 13 вересня 2016 року);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві вжити дії щодо реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, площею 5270 кв.м., що розташована по м. Київ, вул. Предславинська, 9, кадастровий номер :79:027:0002 за ТОВ "Виробничо-будівельна компанія «Градобуд».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,3964 га, за адресою: за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9, з кадастровим номером :79:027:0002 та її кадастровий номер :79:027:0002;

- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,3964 га за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9, з кадастровим номером :79:027:0002;

- в задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року апеляційну скаргу Київської міської ради задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року змінено, шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини наступним чином: «Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрацію земельної ділянки площею 1,3964 га за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9, з кадастровим номером :79:027:0002».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №826/14200/17 вказані судові рішення залишено без змін.

19 лютого 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58392435 з примусового виконання виконавчого листа №826/14200/17, виданого 06 грудня 2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у м. Києві закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрацію земельної ділянки площею 1,3964 га за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 9 з кадастровим номером :79:027:0002».

19 липня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. у виконавчому провадженні №58392435 було винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Держгеокадастру у м. Києві в розмірі. 5 100, 00 грн.

19 лютого 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. у межах виконавчого провадження №58392435 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних підстав.

Вказана постанова обґрунтована тим, що 12 березня 2019 року, 10 квітня 2019 року та 17 жовтня 2019 року до відділу надійшли листи Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 07 березня 2019 року вих. №8-26-0.42-1139/2-19, від 08 квітня 2019 року вих. №8-26-0.42-1872/2-19 та від 10 жовтня 2019 року вих. №8-26-0.42-4987/2-19, в тексті яких зазначено про неможливість виконати рішення суду у спосіб, передбачений самим рішенням.

Аналізуючи викладені у вказаних листах обставини, державним виконавцем прийнято рішення про направлення до Окружного адміністративного суду міста Києва подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року по справі №826/14200/17 в задоволенні подання державного виконавця відмовлено з огляду на те, що судом не встановлено наявність обставин, що перешкоджають виконанню рішень

Незгода позивача із вказаною постановою від 19 лютого 2020 року зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що підставою для прийняття рішення про накладення штрафу за невиконання судового рішення є невиконання такого рішення виключно за відсутності поважних причин такого невиконання.

Поважними в розумінні наведених норм Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №821/1568/16.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17.

Виходячи з фактичних обставин справи, зокрема, надаючи оцінку поважності причин невиконання Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17, суд враховує, що з метою виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17, Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві Самчук К.С. 25.02.2019 за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру сформовано заяву №ЗВ-019 стосовно скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером №:79:027:0002. В той же час, враховуючи наявність зареєстрованих речових прав на зазначену земельну ділянку програмним забезпеченням Державного земельного кадастру було заблоковано розгляд вказаної заяви.

В подальшому, на адресу Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. позивачем було надіслано письмові пояснення від 08 квітня 2019 року №8-26-0.42-1872/2-19 про виконання рішення суду, в яких викладено обставини щодо об`єктивної неможливості виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17, зокрема, позивачем було зазначено, що станом на даний час, у встановленому законодавством порядку на земельну ділянку з кадастровим номером :79:027:0002 зареєстровані право комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради від 02 травня 2015 року (реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 8667428) та право постійного користування Перинатального центру м. Києва (реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 29418660), про що Головне управління Держгеокадастру у м. Києві листом від 07 березня 2019 року № 8-26-0.42-1139/2-19 поінформувало Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Позивачем наголошено, що вищевказані обставини свідчать про те, що у визначений судом спосіб постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17 не може бути виконана автоматизованою системою Державного земельного кадастру в повному обсязі, так як наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеними обставинами, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву (подання) від 12 квітня 2019 року про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, в задоволенні якої ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року по справі № 826/14200/17 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року змінено в мотивувальній частині, в іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року залишено без змін.

Так, постановою суду апеляційної інстанції від 07 серпня 2019 року виключено з мотивувальної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року посилання суду на судові рішення по справі № 910/16550/15 та висновки суду першої інстанції, які пов`язані з даними судовими рішеннями.

За таких обставин, судом вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві станом на момент винесення спірної постанови про накладення штрафу вчинялись дії, спрямовані на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17, однак виконати таку постанову у встановлені строки та у спосіб, визначений судовим рішенням не вдалось за можливе, враховуючи об`єктивні причини, що підтверджуються доказами по справі, наданими позивачем.

При цьому, інформацією, наданою позивачем з програмного забезпечення Державного земельного кадастру, підтверджується факт неможливості погодження заяви стосовно скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером №:79:027:0002, причина такого рішення: зареєстровані речові права.

Водночас, суд враховує, що позивачем вчинялись активні дії спрямовані на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду та повідомлення державного виконавця про неможливість такого виконання.

На переконання суду, встановлені судом обставини свідчать про поважність причин невиконання судового рішення станом на момент винесення оскаржуваної постанови, а відтак, встановлення відповідачем станом на 19 лютого 2020 року факту невиконання Головним управлінням Держгеокадастру у місті Києві постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі №826/14200/17 не може вважатися підставою для притягнення боржника до відповідальності відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Зворотнього відповідачем під час розгляду справи не доведено, відзив на позовну заяву не надано, обов`язок щодо доведення правомірності оскаржуваної постанови про накладення штрафу, покладеного на нього приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не виконано.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з критерії, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни від 19 лютого 2020 року ВП №58392435 про накладення на Головне управління Держгеокадастру у м. Києві штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень судові витрати, виходячи з вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Держгеокадастру у місті Києві задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян Олени Грайрівни від 19 лютого 2020 рок ВП №58392435 про накладення на Головне управління Держгеокадастру у місті Києві штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук