Справа № 482/966/20
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/966/20
Номер провадження 2-а/482/25/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Демінської О.І., секретар судового засідання - Мозгова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до представника Уповноваженого ВР України з прав людини у Миколаївській області Одінцової Світлани Валеріївни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до представника Уповноваженого ВР України з прав людини у Миколаївській області Одінцової С.В. про визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття всіх передбачених законом заходів, спрямованих на припинення адміністративного правопорушення, встановлення правопорушника, складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП щодо цієї особи, виявлення причин та усунення причин та умов, що сприяли вчинення адміністративного правопорушення, зобов`язання відповідача вжити всіх передбачених законом заходів, спрямованих на припинення адміністративного правопорушення, встановлення правопорушника, складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП щодо цієї особи, виявлення причин та усунення причин та умов, що сприяли вчинення адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.04.2020 року він зателефонував на гарячу лінію «102», повідомив про порушення законодавства, а саме порушення «масочного режиму» під час карантинних заходів у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Через 10 хвилин йому зателефонували, представившись співробітником Новоодеського ВП та повідомили, що звернення зареєстроване за №1376, але інформацію перевіряти не будуть та відповідь надавати не будуть, оскільки усні звернення поліція не розглядає.

В той же день, він звернувся із заявою до Уповноваженого ВР України з прав людини у Миколаївській області , в якій просив за порушення права на звернення та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності, тобто скласти адміністративний протокол відносно посадових осіб Новоодеського ВП та забезпечити припинення поліцією протиправної поведінки.

24.04.2020 року на електронну адресу він отримав відповідь на свою заяву, відповідно якої відповідач не забезпечив адміністративне припинення неправомірної поведінки поліцією, не встановив особу (осіб), яких слід притягнути до адміністративної відповідальності, не склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 212-3 КУпАП.

Вважає бездіяльність відповідача протиправною, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду без виклику учасників справи.

03.07.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю, необ`єктивністю та безпідставністю.

03.07.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій він зазначає, що законом покладено складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно працівників поліції на представника Уповноваженого ВР України з прав людини, своєю протиправною поведінкою, що полягає в порушенні його конституційного права на звернення, відповідач порушив його право на доступ до правосуддя. Просить про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Конституції України, Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 3 статті 15 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" № 776/97 актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є конституційне подання Уповноваженого та подання Уповноваженого до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини утворюється для забезпечення діяльності Уповноваженого, є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка. Структура секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Положення). На працівників секретаріату поширюється дія Закону України "Про державну службу". Положення та кошторис секретаріату затверджуються Уповноваженим у межах кошторису витрат, пов`язаних із діяльністю Уповноваженого. Призначення на посаду та звільнення працівників секретаріату здійснюються Уповноваженим (стаття 10 Закону № 776/97).

Згідно до Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.06.2012 № 4/8-12 керівник Секретаріату: організовує роботу Секретаріату, здійснює загальне керівництво його діяльністю та забезпечує виконання функцій Секретаріату; координує діяльність регіональних представництв Уповноваженого; організовує виконання доручень Уповноваженого.

Згідно з п. 5.4 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 26.07.2012 № 7/8-12 (далі - Положення №7/8-12) Представник за дорученням Уповноваженого, зокрема, розглядає звернення осіб.

Відповідно до пункту 6.3 Положення №7/8-12 Представник має право на ознайомлення з документами та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах.

Згідно пункту 6.4 Положення №7/8-12 Представник має право підписувати листи (з використанням бланка затвердженого зразка представника Уповноваженого) до органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (крім Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, народних депутатів України, керівників центральних органів виконавчої влади), органів прокуратури України (крім Генерального прокурора України), органів судової влади (крім голів вищих спеціалізованих судів та ВСУ), керівників підприємств, установ та організацій, громадських організацій з питань забезпечення дотримання прав людини, зокрема порушених у зверненнях до Уповноваженого, разом із рекомендаціями щодо дотримання стандартів у галузі прав людини, контролює їх розгляд, а також остаточні відповіді громадянам.

Згідно пункту 6.6 Положення №7/8-12 Представник має право діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством.

Судом встановлено, що предметом даного позову ОСОБА_1 є бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді його заяви від 17.04.2020 року щодо порушення розгляду звернення від 17.04.2020 року посадовими особами Новоодеського ВП ГУНП у Миколаївській області, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Так, суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи). Оскільки заяву позивача було розглянуто та надано відповідь, дії Уповноваженого не можуть бути кваліфіковані судом як бездіяльність.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 первинно звернувся до Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області, зателефонувавши на «гарячу лінію 102» та повідомивши про порушення масочного режиму під час карантинних заходів у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки письмової відповіді не отримав, тому 17 квітня 2020 року звернувся до регіонального представника Уповноваженого ВРУ з прав людини у Миколаївській області з відповідною заявою щодо складання відносно працівників поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

24.04.2020 року позивачу надано відповідь за підписом регіонального представника Уповноваженого у Миколаївській області Одінцової С., в якій зазначено, що уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини не мають повноважень складати протоколи за вчинення адміністративного правопорушення працівниками поліції, та направлено лист-вимогу до Новоодеського ВП щодо дотримання вимог ЗУ «Про звернення громадян» під час звернення та проведення відповідної службової перевірки.

З метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращення, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління, та на виконання ст. 40 Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «;Про міліцію», ;Про інформацію», - наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 4.7 Положення №1177 відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

При цьому, звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді (пункт 4.6 Положення № 1177).

Крім того, Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Порядок №18/02-13).

Порядок №3/02-15 (у редакції на час розгляду заявии позивача) визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - уповноважені особи) протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40 та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (підпункт 1.1).

Відповідно до підпункту 1.2 Порядку №3/02-15, уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; іншого порушення Закону України "Про звернення громадян".

Згідно підпункту 2.1 Порядку №3/02-15, протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про звернення громадян" - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

А тому уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини не мають повноважень складати протоколи за вчинення адміністративного правопорушення працівниками органів поліції.

Суд зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини.

За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на заяву позивача від 17.04.2020 є повною і надана з дотриманням строків розгляду.

Суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Перевірка судом законності відмови компетентного органу скласти протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності призведе до втручання у його дискреційні повноваження, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно п. 6 наказу від 20.06.2012 № 4/8-12 Уповноважені посадові особи Секретаріату відповідно до норм адміністративного законодавства та з передбачених законодавством підстав мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, № 10465/83) запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вказане свідчить про розгляд звернення ОСОБА_1 відповідачем у відповідності до вимог Закону №393 та на підставі наданих йому повноважень.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів та виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до представника Уповноваженого ВР України з прав людини у Миколаївській області Одінцової Світлани Валеріївни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 22 вересня 2020 року.

Суддя О.І. Демінська