Справа № 640/2567/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2567/19 Суддя першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МСК України» на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МСК України» до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МСК України» (далі - Позивач, ТОВ «МСК України») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 77 596,25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 62 077,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 15 519,20 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень 2018 року у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок поданий платником податків після прийняття податкового повідомлення-рішення, то підстави для його скасування відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким скасувати податкове повідомлення-рішення. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч вимог ст. 86 ПК України акт перевірки не було отримано представником ТОВ «МСК Україна», а відтак спірне рішення підлягає скасуванню через порушення процедури його прийняття. Окремо наголошує, що сума податкового кредиту за серпень 2018 року у розмірі 31 117,94 грн. підтверджується матеріалами справи, а право здійснювати реєстрацію податкових накладних зберігається за платником податків протягом 1095 календарних днів, а тому уточнюючий розрахунок подано у межах встановлених законом строків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.09.2020 року.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, до суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у жовтні 2018 року проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «МСК Україна» за серпень 2018 року. У ході перевірки податковим органом виявлено, що Позивачем порушено п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18) на суму 62 077,00 грн., за що передбачена відповідальність, визначена абз. 2 п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 19.10.2018 року №16730/26-15-12-06-16 (а.с. 112-113), примірник якого направлено на податкову адресу ТОВ «МСК Україна» (м. Київ, вул. Деревообробна, б. 5, кв. оф. 3/6) та отримано уповноваженою особою підприємства 30.10.2018 року (а.с. 114).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 12.11.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 77 596,25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 62 077,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 15 519,25 грн. (а.с. 23-24).

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 28.01.2019 року №4172/6/99-99-11-04-02-25 (а.с. 33-34) скаргу ТОВ «МСК Україна» від 28.11.2018 року №57 (а.с. 28-30) було залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2018 року ТОВ «МСК Україна» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2018 року № (а.с. 38-45).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 20, 50, 75, 76, 86 Податкового кодексу України, а також ряду правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи не спростовується порушення Позивачем вимог ст. 187 ПК України, а подання уточнюючого розрахунку після прийняття податкового повідомлення-рішення на його правомірність не впливає.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Зазначена норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Згідно п. 50.2 ст. 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.

Тому, у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 13.06.2019 року у справі № 820/5299/17 та від 12.03.2020 року у справі №805/2408/16-а.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, акт камеральної перевірки від 19.10.2018 року №16730/26-15-12-06-16 направлений на адресу ТОВ «МСК Україна», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримано представником товариства 30.10.2018 року (а.с. 114). При цьому судом вірно відхилено посилання Позивача на те, що особа, зазначена отримувачем згаданого листа, не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «МСК Україна», оскільки направлення контролюючим органом на адресу реєстрації платника примірника акту перевірки та отримання рекомендованого повідомлення про його вручення свідчить, що в силу 42.2 ст. 42 ПК України такий документ вважає врученим. Компетенцією здійснювати перевірку повноважень особи, яка отримала лист за адресою реєстрації платника податків контролюючий орган не наділений.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

За таких обставин, ГУ ДФС у м. Києві станом на 12.11.2018 року набуло право на прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі відомостей, зафіксованих в акті перевірки, без урахування уточнюючого розрахунку, поданого ТОВ «МСК Україна» 12.12.2018 року. Крім того, предметом камеральної перевірки (пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України) не могли бути документи, що підтверджують право Позивача на податковий кредит з податку на додану вартість за серпень 2018 року у розмірі 31 118,00 грн., оскільки такі питання досліджуються при проведенні документальної перевірки (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

До того ж, у судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до пп. 78.1.3 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно якого документальна позапланова перевірка проводиться, якщо платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом.

Отже, подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість платником податків в межах строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, є підставою для проведення контролюючим органом позапланової документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.3 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Предметом такої перевірки є достовірність уточнених показників податкових зобов`язань з податку на додану вартість та відповідність уточнених даних, вказаних у додатках, первинним документам податкового та бухгалтерського обліку платника податків.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 31.07.2018 року у справі №804/6468/17 та від 03.09.2020 року у справі №808/2156/17.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про порушення товариством п. 187.1 ст. 187 ПК України, а саме невключення до податкових зобов`язань за серпень 2018 року податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, на загальну суму 62 077,00 грн. по неплатникам податку на додану вартість. Жодних доводів щодо безпідставності висновків ГУ ДФС у м. Києві з приводу недекларування у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року у складі податкових зобов`язань суми податку на додану вартість у зареєстрованих податкових накладних, складених по неплатникам податків, у розмірі 62 077,00 грн. ТОВ «МСК Україна» не наведено ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МСК Україна» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено та підписано « 23» вересня 2020 року.