Справа № 420/6297/19
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/6297/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представників апелянта Стратулата С.Д., Михайліна О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення з виконавчого збору у виконавчому провадженні, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату позивача у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 14.08.2014 р. винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, Щегловою Євгенією Віталіївною, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні №44295208;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 17.05.2017р. винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, Щегловою Євгенією Віталіївною, про відкриття виконавчого провадження №53950578;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2019р. у виконавчому провадженні №53950578 винесену державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Демченко О.В. про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 983472,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 07.08.2014 року, ОСОБА_3 у ВП № 44295208 винесено під час чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, тобто, на думку позивача відповідач мав застосовувати норми Закону України «Про виконавче провадження» чинні на час прийняття постанови від 07.08.2014 р., відповідно до якого боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. На думку позивача у матеріалах ВП № 53950578 та ВП № 44295208 відсутні будь - які відомості про отримання боржником (позивачем) постанови від 07.08.2014 року у ВП 44295208, якою відкрито виконавче провадження (з встановленим строком добровільного виконання судового рішення). За таких обставин, позивач вважає, що державний виконавець передчасно розпочав примусове виконання рішення та передчасно виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 983 203,19 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини наведені у позовній заяві та докази надані позивачем.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції надав помилкову оцінку тій обставині, що відповідач пропустив строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

На думку апелянта суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин, які склалися у 2014 р., вимоги ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови по ВП №44295208 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який суд першої інстанції і мав застосувати.

У відзиві на апеляційну скаргу, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою й такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно застосував норми матеріального права.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 14.08.2014 року ВП № 44295208 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 983203,19 грн. (т. 1 а.с. 12).

Також відповідно до змісту вказаної постанови, 07.08.2014 року було відкрито виконавче провадження № 44295208 на підставі виконавчого листа № 2/1519/7401/11 від 17.09.2013 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 9832031,93 грн. Боржнику ОСОБА_1 було запропоновано самостійно виконати рішення суду у добровільному порядку протягом семи днів (т. 1 а.с. 12)

В пункті 2 постанови від 14.08.2014 року ВП № 44295208 про стягнення виконавчого збору вказано, що постанова набирає чинності з дня її винесення та може бути пред`явлена до виконання у строк до 14.08.2015 року.

Відповідно до копії акту від 16.01.2019 року «Про вилучення виконавчих проваджень для знищення» було проведено знищенням виконавчих проваджень, завершених у 2015 році, через закінчення строків їх зберігання (т. 1 а.с. 24-26). Так, за змістом копії вказаної акту, було знищене виконавче провадження № 44295208 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1519/7401/11 від 17.09.2013 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси. Також у вказаній копії акта, зазначено, що виконавче провадження № 44295208 було розпочате 05.08.2014 року та завершене 27.03.2015 року на підставі п. 1 ст. 47 Закону (дата знищення 16.01.2019 року).

Відповідно до п. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Також відповідно до матеріалів справи, копії виконавчого провадження №53950579 (т. 1 а.с. 77-94, 230-247) 17.05.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною, за наслідками розгляду заяви про примусове виконання постанови № 44295208 виданої ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 983203,19 грн., прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження (т. 1 а.с. 79-80, 233).

Копія постанови ВП №53950579 від 17.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження направлена, в тому числі і боржнику ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 78, 232). Проте копія виконавчого провадження не містить відомостей про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також 17.05.2017 року головним державним виконавцем була прийнята постанова про передачу виконавчого провадження (т. 1 а.с. 81-82, 234), відповідно до якої матеріали виконавчого провадження №53950579 з примусового виконання постанови № 44295208 виданої ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 983203,19 грн., передані до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Копія вказаної постанови була направлена також і ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 83, 235). Проте копія виконавчого провадження не містить відомостей про отримання боржником копії постанови про передачу виконавчого провадження.

14.08.2017 року постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, виконавче провадження було передане до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (т. 1 а.с. 237)

25.09.2017 року заступником начальника відділу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесена постанова про прийняття виконавчого провадження (т. 1 а.с. 85-86, 238).

24.05.2019 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т. 1 а.с. 93-94), відповідно до якої звернене стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує доходи у Приватному акціонерному товаристві «Южмормонтаж», шляхом відрахування із доходів боржника 20% виплат до погашення загальної суми боргу 983203,19 грн.

Також апеляційний суд зазначає, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року (т. 1 а.с. 163) відповідач Головне територіального управління юстиції в Одеській області було замінене на правонаступника - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідач - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області замінений на правонаступника - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, з посиланням на постанову ВС КАС у справі №816/823/17 від 22.02.2018 року, виходив з того, що строки визначені для пред`явлення виконавчих документів до виконання, які були передбачені статтею 22 Закону №606-XIV та які передбачені статтею 12 Закону №1404 не пропущені

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування постанови від 17.05.2017 р. про відкриття виконавчого провадження №53950578 та від 24.05.2019р. у виконавчому провадженні №53950578 про звернення стягнення на заробітну плату.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 606-XIV (в редакції чинній на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою, другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша, друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові.

У раз завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З 05 жовтня 2016 року умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 27 Закону №1404-VІІІ (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору) передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Початком примусового виконання у розумінні Закону № 1404-VІІІ є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Таким чином, повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи і не оспорюється учасниками справи, виконавче провадження № 44295208 було розпочате 05.08.2014 року та завершене 27.03.2015 року на підставі п. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV.

Отже, повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої ст. 47 Закону № 606-XIV, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно, до матеріалів наданих відповідачами державним виконавцем вчинялись дії щодо стягнення сум заборгованості відповідно до виконавчого документу №2/1519/7401/11 від 17.09.2013, такі як, винесення постанов про арешт коштів боржника які знаходяться в банках, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження тощо.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови від 14.08.2014р. винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Щегловою Євгенією Віталіївною, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні №44295208;

Проте, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо наявності правових підстав для скасування постанов від 17.05.2017 р. про відкриття виконавчого провадження №53950578 та від 24.05.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VІІІ (в редакції чинній станом на 17.05.2017 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в цій справі стосовно того, що оскільки стягнення виконавчого збору проводиться в межах «основного» виконавчого провадження, то відповідно постанову про стягнення виконавчого збору необхідно вважати пред`явленою до виконання. Тобто в період здійснення "основного" виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору автоматично є такою, що пред`явлена до виконання.

Проте апеляційний суд зазначає, що у разі завершення «основного» виконавчого провадження 27.03.2015 року державний виконавець був зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору від 14.08.2014р ВП№44295208 (ч. 7 ст. 28 Закону № 606-XIV в редакції чинній як станом на 14.08.2014 року так і станом на 27.03.2015 року). Проте як виконавче провадження з примусового виконання зазначеної постанови про стягнення виконавчого збору було відкрите лише 17.05.2017 року. Іншого відповідачами не зазначено та не доведено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 14.08.2014 р. у виконавчому провадженні №44295208, яке було завершене 27.03.2015 року, була пред`явлена до примусового виконання лише 17.05.2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого для примусового виконання відповідно до ч. 1 ст. 12 та з урахуванням приписів частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ.

При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №816/823/17 від 22.02.2018 року, суд першої інстанції не врахував те, що фактичні обставини за якими Верховний Суд дійшов певного висновку, є відмінними від тих фактичних обставин, які наявній в цій справі, а саме: у справі, яка переглядалась Верховним Судом, та на яку послався суд першої інстанції, відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору від 03.03.2014 року, відбулось 12.04.2017 року, не пізніше наступного робочого дня після прийняття державним виконавцем 11.04.2017 року постанов про повернення виконавчих документів стягувачу. Проте як у справі, яка переглядається апеляційним судом, завершення виконавчого провадження №44295208 відбулось 27.03.2015 року, а постанова від 14.08.2014 року про стягнення виконавчого збору була пред`явлена до примусового виконання 17.05.2017 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 17.05.2017 р. ВП №53950578 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 14.08.2014р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №44295208, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки виконавче провадження №53950578 було відкрито за відсутності на те відповідних правових підстав, то і проведені виконавчі дії в межах такого виконавчого провадження не відповідають вимогам закону, а тому постанова від 24.05.2019р. у виконавчому провадженні №53950578 про звернення стягнення на заробітну плату також підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат (сплаченого позивачем судового збору за подання позову до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги), апеляційний суд, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, зазначає таке.

При звернені до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір в сумі 2305,20 грн. (т. 1 а.с. 3), при поданні апеляційної скарги 16712,70 грн. (2305,20 грн. за дві вимоги немайнового характеру та 14407,5 грн. - за вимогу майнового характеру).

Оскільки задоволенню підлягають дві вимоги немайнового характеру (скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату) судові витрати мають бути відшкодовані пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3842 грн. (судовий збір сплачений при поданні позову в суд першої інстанції за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1536,80 грн. та судовий збір сплачений при поданні апеляційної скарги за дві вимоги немайнового характеру в сумі 2305,20 грн.). Оскільки на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не входив до органів державної виконавчої служби (п. 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, в редакції наказу від 29.06.2016 р. № 2832/5, чинній станом на 17.05.2017 р.) відшкодування судових витрат, понесених апелянтом має бути здійснена пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (правонаступника Головного територіального управління юстиції в Одеській області) в сумі 1921 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в сумі 1921 грн.

Керуючись ст. ст.1-2, 44, 45, 166, 167, 252, 273, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі № 420/6297/19 - скасувати та ухвалити у справі нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.05.2017 р. винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Щегловою Євгенією Віталіївною, про відкриття виконавчого провадження №53950578;

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2019р. у виконавчому провадженні №53950578 винесену державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демченко О.В. про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 983472,19 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про скасування постанови від 14.08.2014р. винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Щегловою Євгенією Віталіївною, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні №44295208;

Стягнути з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРОУ 41405395) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у відшкодування судових витрат (витрат на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог), 1921 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну тисячу гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРОУ 43315529) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у відшкодування судових витрат (витрат на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог), 1921 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну тисячу гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.