Справа № 120/2911/19-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/2911/19-а

22 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: Куйдана Олега Ігоровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні звіт Теплицької районної ради Вінницької області про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач та відповідач оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу Теплицької районної ради Вінницької області залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо поновлення на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області середній заробіток за час вимушеного прогулу скасовано.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 з 12 серпня 2019 року на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2019 року по 25 лютого 2020 року в сумі 224 тисячі 705 гривень (двісті двадцять чотири тисячі сімсот п`ять гривень).

Допущено до негайного виконання постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року в частині поновлення на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області ОСОБА_1 та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року залишено без змін.

12 та 14 травня 2020 року до суду надійшли клопотання від ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду 23 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним і скасування рішення - задоволено.

Зобов`язано Теплицьку районну раду Вінницької області подати протягом одного місяця з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №120/2911/19-а.

28 серпня 2020 року до суду від відповідача надійшов звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №120/2911/19-а.

31 серпня 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на поданий звіт.

15 вересня 2020 року від ОСОБА_1 надішли на адресу суду додаткові пояснення щодо звіту про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року.

16 вересня 2020 року до суду від Теплицької районної ради Вінницької області надійшла заява про відкладення розгляду звіту, у зв`язку необхідністю участі в судовому засіданні її представника договір з яким про надання правової допомоги був укладений з 16 вересня 2020 року .

18 та 22 вересня 2020 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо прийняття звіту Теплицької районної ради Вінницької області, просив накласти на голову Теплицької районної ради Вінницької області штраф за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 року.

ОСОБА_2 та її представник просили суд прийняти поданий звіт, щодо виконання вказаної вище постанови.

Заслухавши учасників справи, розглянувши вказаний звіт та матеріали справи, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Колегією суддів встановлено, що 28 серпня 2020 року до суду від відповідача надійшов звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №120/2911/19-а, в якому зазначені обставини щодо невиконання постанови суду апеляційної інстанції.

Так, в обґрунтування підстав неможливості виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області відповідач зазначає, що Рішенням 51 позачергової сесії Теплицької районної ради 1 скликання № 553 від 12 серпня 2019 року головою Теплицької районної ради обрано ОСОБА_2 .

Вказане рішення на даний час діюче, не визнано недійсним та не скасоване. Правомірність даного рішення підтверджена Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року по справі № 120/2888/19-а по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради про визнання протиправним та скасування рішення Теплицької районної ради № 553 від 06 серпня 2019 року, «Про обрання голови Теплицької районної ради 7 скликання», якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення № 553 від 06 серпня 2019 року, «Про обрання голови Теплицької районної ради скликання ОСОБА_2 », - було відмовлено.

Відповідач вважає, що оскільки у питанні обрання (поновлення) та звільнення голови відповідної ради існує спеціальний порядок, який передбачає внесення таких питань на розгляд сесії та прийняття відповідного колегіального рішення шляхом таємного голосування, оскільки іншого порядку не передбачено, тому постанову не можливо виконати.

Таким чином, на переконання голови Теплицької районної ради, законодавче регулювання, що саме рішення районної ради про обрання (поновлення) головою ради депутата є виключно тим актом, який підтверджує набуття депутатом у встановлений законом спосіб повноважень голови районної ради. А вже в подальшому рішення про обрання має бути реалізоване відповідними розпорядчими актами (про приступлення до обов`язків, про внесення змін в трудову книжку, тощо). Такі рішення є похідними від рішення ради про обрання депутата головою ради.

У зв`язку з чим, голова Теплицької районної ради зазначає, що вона не наділена повноваженнями по поновленню ОСОБА_1 на посаді.

Також, зазначила, що винесення нею наказу чи розпорядження про поновлення ОСОБА_1 виходить за межі її повноважень, як голови Теплицької районної ради.

Відносно невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Теплицька районна рада посилається на відсутність коштів в бюджеті Теплицької районної ради станом на 25 серпня 2020 року, а внести зміни до бюджету можливо лише за рішенням сесії Теплицької районної ради.

Дослідуючи вищенаведені обставини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч.2 ст.255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України щодо набрання судовими рішеннями суду апеляційної інстанції законної сили, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Колегія суддів зазначає, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року по справі № 120/2911/19-а набрала законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Колегія суддів наголошує, що розгляд поданого відповідачем звіту було призначено на 16 вересня 2020 року.

Проте, під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про відкладення судового засідання.

Суд апеляційної інстанції з метою недопущення порушення прав сторін, та у зв`язку з тим, що поданий звіт не містив доказів щодо виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, було вирішено відкласти судове засідання на 22 вересня 2020 року, та запропоновано керівнику Теплицької районної ради Вінницької області надати належні та достатні докази виконання вищевказаної постанови суду.

Однак, ні до судового засідання, ні під час його, відповідачем не було надано жодних належних, достатніх доказів чи здійснювались головую Теплицької районної ради Вінницької області будь які спроби поновлення ОСОБА_1 на посаді та чи виносилось вказане питання на сесію районної ради протягом шести місяців з моменту винесення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року.

Колегія суддів не приймає як доказ пояснення ОСОБА_2 стосовно усного звернення її до однієї з комісій Теплицької районної ради Вінницької області з метою розгляду питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді, на яке їй в комісії зазначили, що вказане питання неодноразово вирішувалось у 2019 році, оскільки в даному випадку необхідно було належним чином виконувати не судові рішення 2019 року, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року.

При цьому, будь яких належних та достатніх доказів вчинення вищеописаних дій з боку керівника суб`єкта власних повноважень ОСОБА_2 , з метою поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Теплицької районної ради після прийняття вказаної постанови, ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції не надала.

Тобто, в даному випадку ОСОБА_2 , як керівник Теплицької районної ради Вінницької області організовує роботу районної ради та мала б вчинити дії з метою виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, однак жодних дій з цього приводу вжито не було.

При цьому, судова колегія зазначає про те, що наведені ОСОБА_2 у звіті та під час розгляду його в суді апеляційної інстанції обставини не свідчать про об`єктивну неможливість виконати судове рішення та не звільняють відповідача від обов`язку виконати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у спосіб, визначений в резолютивній частині, з урахуванням висновків мотивувальної частини вказаного рішення.

Отже, станом на момент розгляду звіту Теплицької районної ради Вінницької області постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року не виконано з вини відповідача.

Згідно з ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний виконати судове рішення, є матеріальним обтяженням, тому суд може застосувати вказаний вид відповідальності лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Особливість вказаної вище штрафної санкції полягає в тому, що вона застосовується до керівника суб`єкта владних повноважень, що не забезпечив виконання судового рішення у строк, встановлений судом, і є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

При визначенні розміру штрафу суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач подав звіт про виконання судового рішення від 28 серпня 2020 року у строк, встановлений ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року.

Разом з тим, оскільки відповідач не врахував висновки суду, викладені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, та зважаючи на те, що вказана постанова не виконана, судом встановлено обставини бездіяльності з боку ОСОБА_2 при виконанні даного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про накладення на голову Теплицької районної ради Вінницької області ОСОБА_2 штрафу, в порядку ст.382 КАС України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (20*2102), що відповідно складає суму 42 040 грн, та встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі 120/2911/19-а.

Керуючись ст.ст.14, 248, 325, 370, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

відмовити у прийнятті звіту Теплицької районної ради Вінницької області про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 120/2911/19-а.

Встановити Теплицькій районній раді Вінницької області новий строк для подання звіту про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 120/2911/19-а протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Накласти на голову Теплицької районної ради Вінницької області ОСОБА_2 штраф у розмірі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 120/2911/19-а.

Половину штрафу у розмірі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень стягнути на користь ОСОБА_1 , а іншу половину у розмірі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень на користь Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.