Справа № 1.380.2019.000048
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000048
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представників позивача Наливайка Б.М., Кузьми О.М., представника відповідача Прохніцької М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівавтотранс» до Золочівської міської ради Львівської області, за участі товариства з обмеженою відповідальністю «АС Захід Авто», Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛСЛ» в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про визнання протиправним та скасування рішення (в частині),

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівавтотранс» (далі - ТОВ «Золочівавтотранс», позивач) 04.01.2019 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Золочівської міської ради Львівської області (далі - Золочівська міська рада, відповідач), з урахування уточнення позовних вимог від 15.02.2019 (а.с. 100) просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення ХХХІІ сесії VІІ демократичного скликання Золочівської міської ради Львівської області від 18.12.2018 №1621, яким зобов'язано автомобільних перевізників здійснювати відправлення та прибуття автобусів з атестованої автостанції, що знаходиться на вулиці Бродівській, 2 «В» міста Золочева Львівської області.

Позивач вказує, що рішення в оскарженій частині суперечить нормам чинного законодавства. Так, рішенням Золочівської міської ради №335 від 12.11.2003 земельну ділянку по вулиці Бродівській, 2в міста Золочева надано ТОВ «Айпі-Л» для будівництва торгового комплексу, влаштування автостоянки для міського і приміського транспорту. Актом державної комісії від 11.05.2007 будівництво прийнято в експлуатацію, розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації №198 від 11.05.2007 цей акт затверджено. Позивач посилається на те, що приміщення автостанції побудовано без дозвільних документів та з грубим порушенням державних будівельних норм. Вказує на те, що автостоянка, на яку повинні заїжджати автобуси для посадки та висадки пасажирів і передрейсового відстою розміщена на діючому газопроводі, що загрожує безпеці людей та транспортним засобам. Зазначає про порушення цільового призначення земельної ділянки, на котрій розміщена ця автостоянка.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 69-72) та зазначає, що АС «ЗахідАвто» (м. Золочів, вул. Бродівська, 2в) отримала свідоцтво про атестацію автостанції №0278 від 05.07.2017. Стверджує, що рішення Золочівської міської ради Львівської області №1621 від 18.12.2018 відповідає законодавству у сфері автомобільних перевезень та зобов'язує автомобільних перевізників діяти відповідно до ст.ст.32, 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- ухвалою від 12.02.2019 - товариство з обмеженою відповідальністю «АС Захід Авто», надавача автостанційних послуг «АС Захід Авто» (м. Золочів, вул. Бродівська, 2В) (а.с. 84-85);

- ухвалою від 19.11.2019 - Золочівську районну державну адміністрацію Львівської області, замовника транспортних перевезень на території Золочівського району Львівської області (а.с. 155-157);

- ухвалою від 26.06.2020 - товариство з обмеженою відповідальність «Альянс-ЛСЛ», власника приміщення автостанції за адресою: м. Золочів, вул. Бродівська, 2В (том 2 а.с. 19-20).

Треті особи участі представників у судовому засіданні не забезпечили, пояснень щодо цього спору суду не надавали.

Відповідач опублікував оголошення про розгляд цієї справи в порядку, визначеному статтею 264 КАС України; особи, зацікавлені взяти участь у розгляді цієї справи, до суду не зголосилися.

Суд заслухав промови учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

04.07.1996 виконавчий комітет Золочівської міської ради прийняв рішення №457 «Про закріплення земельної ділянки», з метою покращення сфери обслуговування населення вирішив надати Золочівському АТП-14611 земельну ділянку площею 0,06 га по вулиці С.Бандери, яка постійно використовувалась підприємством під зупинку пасажирського транспорту, в тимчасове користування на п'ять років - для розміщення і обслуговування очікувального залу (том 1 а.с. 167).

25.02.1997 виконавчий комітет Золочівської міської ради прийняв рішення №95 «Про закріплення земельної ділянки у тимчасове користування», яким вніс зміни в рішення №457 від 04.07.1996 (том 1 а.с. 205), а саме: «Закріпити за ВАТ «Золочівське АТП 14611» земельну ділянку площею 0,06 га в тимчасове користування терміном на 10 років по вул. С.Бандери для використання та покращення умов перевезення пасажирів автобусами в міському і приміському сполученнях».

13.09.2002 Золочівська міська рада прийняла рішення №44 «Про дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження» (том 1 а.с.165), вирішила: «Надати дозвіл ВАТ «Золочівське АТП 14611» на збір матеріалів погодження по наданню в оренду терміном на 4 роки земельної ділянки площею 0,06 га по вул. С.Бандери для розміщення зупинки громадського транспорту, стоянки таксомоторів, влаштування навісів для ринку та відновлення роботи громадської вбиральні за рахунок земель загального користування міста».

10.06.2003 Золочівська міська рада прийняла рішення №190 «Про використання земельної ділянки по вул. С.Бандери (стара АС та прилегла територія)» (том 1 а.с. 30), відповідно до якого вирішила:

« 1. Відмінити рішення виконкому міської ради №457 від 04.07.1996, №95 від 25.02.1997 та рішення сесії міської ради №44 від 13.09.2002 року.

2. Вважати земельну ділянку на вул. С.Бандери, яка є в комунальній власності громади міста та відведена для паркування таксомоторів та маршрутних таксі (крім великогабаритного пасажирського автотранспорту типу ЛАЗ, ПАЗ) такою, що не підлягає приватизації, не передається в оренду та не може використовуватися в інших цілях.

3. Дати дозвіл на збір матеріалів погодження по влаштуванню мережі торгівельного та побутового обслуговування пасажирів на прилеглій території до земельної ділянки, що зазначена в п.2 даного рішення.

4. Контроль за виконанням даного рішення покласти […]».

Рішенням №335 від 12.11.2003 «Про дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки» Золочівська міська рада погодила матеріали по наданню ТОВ «Айпіє-Л» в короткострокову оренду терміном на 5 років земельної ділянки загальною площею 0,675 га по вул. Кривоноса, 3 для будівництва торгового комплексу, влаштування стоянки для міського і приміського автотранспорту за рахунок земель загального користування міста та надала дозвіл на складання проекту відведення зазначеної земельної ділянки (том 1 а.с. 10).

Актом від 11.05.2007 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво торгового комплексу» прийнято в експлуатацію торговий комплекс на вул. Бродівська, 2в в м. Золочів Львівської області (том 1 а.с. 13-18). Розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації №198 від 11.05.2007 затверджено цей акт державної приймальної комісії (том 1 а.с. 19) та вказано про прийняття в експлуатацію торгового комплексу та влаштованої автостоянки для міського і приміського автотранспорту.

В 2009-2016 роках (том 1 а.с.106-108) Золочівська міська рада вирішувала питання про надання в оренду ТОВ «Айпіє-Л», розірвання договору оренди земельної ділянки площею 0,3780 га на вул. Бродівській в м. Золочеві (кадастровий номер :04:039:0020) для будівництва стоянки міського і приміського автотранспорту.

21.11.2016 Золочівська міська рада передала цю земельну ділянку на підставі договору оренди на 5 років орендарю ТОВ «АС Захід Авто», це речове право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (том 2 а.с.8-17). 20.12.2016 виконавчий комітет Золочівської міської ради за зверненням ТОВ «АС Захід Авто» прийняв рішення «Про дозвіл на відкриття автостанції» №332 (том 2 а.с. 2-3). 05.07.2017 ТОВ «АС Захід Авто» отримало свідоцтво про сертифікацію автостанції «АС Захід Авто» (Львівська область, місто Золочів, вул. Бродівська, 2В), котру занесено до переліку атестованих автостанцій за №0278 (том 1 а.с. 24).

ТОВ «Золочівавтотранс» зареєстроване як юридична особа 29.09.2005, основним видом економічної діяльності є «пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення». Підприємство має ліцензію на внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів автобусами від 29.12.2010, здійснює переведення пасажирів автомобільним транспортом на маршрутах, що пролягають територією Львівської області, в тому числі територією Золочівського району Львівської області (на підставі договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладених із Золочівською райдержадміністрацією) (том 1 а.с. 31-63).

20.03.2018 ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» на підставі Постанови КМУ від 07.02.2018 №181 (п.111) поінформувало Золочівську міську раду, Золочівську районну раду та Золочівську райдержадміністрацію про відкриття автостанції в місті Золочеві по вулиці Героя України Степана Бандери, 2 (том 1, а.с.113-114).

06.09.2018 Золочівська районна рада Львівської області прийняла рішення №360 «Про стан та умови пасажирських перевезень на території Золочівського району» (том 1 а.с.116), серед іншого вирішила: « 2. Звернутися до ТзОВ «ЗолочівАвтоТранс» (Б.Наливайко), ТзОВ «АС Захід Авто» (Р.Пелих) та Золочівської міської ради (І.Гриньків) щодо облаштування належних умов перебування пасажирів на автостанціях, що знаходяться на вул. Героя України Степана Бандери, 2 та на вул. Бродівській, 2в у м. Золочеві».

18.12.2018 Золочівська міська рада прийняла рішення №1621 (том 1 а.с.9), відповідно до якого «з метою створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом, покращення якості та доступності пасажирських перевезень» вирішила внести зміни та доповнення до рішення сесії Золочівської міської ради Львівської області від 10.06.2003 №190 «Про використання земельної ділянки по вул. С.Бандери (стара АС та прилегла територія)», виклавши його в такій редакції:

« 1. Відмінити рішення виконкому міської ради №457 від 04.07.1996, №95 від 25.02.1997 та рішення сесії міської ради №44 від 13.09.2002 року.

2. Вважати земельну ділянку на вул. Бандери Ст. Героя України, яка перебуває у комунальній власності громади міста та відведена для паркування легкових таксі такою, що не підлягає приватизації, не передається в оренду.

3. Зобов'язати автомобільних перевізників здійснювати відправлення та прибуття автобусів з атестованої автостанції, що знаходиться на вулиці Бродівська, 2в міста Золочева».

4. Організаторам автомобільних перевезень, в межах своїх повноважень, забезпечити належний контроль за дотриманням перевізниками чинного законодавства».

Як правову підставу прийняття цього рішення зазначено статтю 83 Земельного кодексу України, Закон України «Про автомобільний транспорт» (без вказівки на його конкретні статтю/статті), постанову Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» (без вказівки на конкретні пункти чи статті), пункт 34 статті 26, частину першу статті 59, статтю 60 Закону України «Про місцеве самоврядування України».

Золочівська РДА (організатор пасажирських перевезень) листом від 07.02.2019 (том 1 а.с.120) повідомила ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» (перевізника) про те, що за інформацією керівника ТОВ «АС Захід Авто» автостанція з грудня 2018 року закрита та призупинила діяльність.

ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» повідомляє, що автостанція «АС Захід Авто» на вул. Бродівська, 2в не функціонує донині, а будівля автостанції продана товариством з обмеженою відповідальністю «АС Захід Авто» товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛСЛ».

Приймаючи рішення, суд оцінив такі нормативні акти (як наведені в оскарженому рішенні, так і інші, що регулюють спірні правовідносини):

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями; далі - Закон №280/97):

- виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 частини першої статті 26);

- рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина перша статті 59);

- територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 60).

Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - ЗКУ) в статті 83 «Право власності на землю територіальних громад» визначає таке:

1. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

2. У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

3. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

4. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об'єктів, або на земельних ділянках дна водних об'єктів; є) землі під об'єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності.

5. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

6. Територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об'єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності. Управління зазначеними земельними ділянками здійснюється відповідно до закону.

Закон України «Про автомобільний транспорт» 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон №2344) містить такі положення:

- на автостанціях забезпечується: прийом та відправлення автобусів і пасажирів; організація продажу квитків населенню; диспетчерське управління і регулювання руху автобусів; контроль екіпіровки та санітарного стану автобусів, дорожньої документації водіїв та дотримання визначеного режиму роботи підприємств, установ і організацій, розташованих на їх території; організація побутового обслуговування пасажирів і водіїв.

У разі скорочення обсягів пасажирських перевезень задіяні для цього приміщення автостанцій тимчасово, до відновлення зазначених обсягів перевезень, відповідно до законодавства можуть використовуватися для надання пасажирам додаткових послуг.

Перепрофілювання автостанцій може здійснюватися їх власниками лише при закритті усіх автобусних маршрутів загального користування, що пролягають через них, та за згодою органу місцевого самоврядування населеного пункту .

Розміщення зупинок та стоянок таксі повинно забезпечувати: зручний і безпечний прохід до них; пропускну здатність дороги; відсутність перешкод для інших учасників дорожнього руху; зручну пересадку на інші види транспорту; безпеку дорожнього руху.

Розміщення майданчиків для розвороту і відстою автобусів у початкових і кінцевих пунктах маршрутів повинно відповідати вимогам безпеки дорожнього руху (стаття 28);

- відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати (стаття 31);

- відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію. Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху (стаття 32);

- автомобільний перевізник повинен: - виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; - забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; - забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; - організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; - забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів (стаття 34);

- автостанції надають пасажирам послуги, пов'язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху.

До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті. За надання обов'язкових послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка. Послуги автостанцій, крім послуг кімнати матері і дитини, пасажирам надаються за плату. Власники автостанцій несуть відповідальність за якість та безпеку послуг, що надаються автостанціями пасажирам та автомобільним перевізникам, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції (стаття 36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» (далі - Постанова №176) в розділі V «Організація роботи автостанцій, продаж та переоформлення проїзних документів» містить такі положення:

111. Рішення про відкриття або закриття автостанції приймається її власником з обов'язковим інформуванням органу місцевого самоврядування, на території якого розташовується автостанція. Організація роботи автостанції покладається на її власника;

112. Функціонування автостанції можливе у разі її відповідності вимогам статей 1, 28, 32, 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» та цих Правил. Будівлі, споруди та територія автостанцій повинні відповідати вимогам доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, установленим державними будівельними нормами, стандартами і правилами;

124. Відповідальність за здійснення заходів із забезпечення безпеки руху транспортних засобів та переміщення пасажирів на території автостанції покладається на власника автостанції. Власники автостанцій несуть відповідальність згідно із законом за якість та безпечність послуг, що надаються автостанціями пасажирам і автомобільним перевізникам, доступність, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції.

Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» 11 вересня 2003 року № 1160-IV в статтях 1, 4, 6 містить такі положення:

1) регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

2) регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;

3) регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;

4) Принципами державної регуляторної політики є:

- доцільність - обґрунтована необхідність державного регулювання господарських відносин з метою вирішення існуючої проблеми;

- адекватність - відповідність форм та рівня державного регулювання господарських відносин потребі у вирішенні існуючої проблеми та ринковим вимогам з урахуванням усіх прийнятних альтернатив;

- ефективність - забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акта максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб'єктів господарювання, громадян та держави;

- збалансованість - забезпечення у регуляторній діяльності балансу інтересів суб'єктів господарювання, громадян та держави;

- передбачуваність - послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності;

- прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов'язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, обов'язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

6) громадяни, суб'єкти господарювання, їх об'єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, мають право:

- подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду;

- у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів;

- подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю;

- бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів;

- самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду;

- одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.

При прийнятті рішення суд керується такими міркуваннями:

в місті Золочеві Львівської області по вулиці Степана Бандери щонайменше з 1996 року функціонує автостанція з умовною назвою «стара АС» (ця назва фігурує в рішеннях органу місцевого самоврядування), котру обслуговувало ВАТ «Золочівське АТП 14611».

Золочівська міська рада 10.06.2003 прийняла рішення №190 «Про використання земельної ділянки по вул. С.Бандери (стара АС та прилегла територія)», відповідно до якого: - «відмінила» свої попередні рішення про надання цієї земельної ділянки для розміщення АС ВАТ «Золочівське АТП 14611»; - визначила, що ця земельна ділянка відводиться для паркування таксомоторів та маршрутних таксі (крім великогабаритного пасажирського автотранспорту типу ЛАЗ, ПАЗ), є такою, що не підлягає приватизації, не передається в оренду та не може використовуватися в інших цілях.

«Стара АС» продовжує функціонувати, на момент виникнення спірних правовідносин її обслуговує ТОВ «ЗолочівАвтоТранс», про що на підставі п. 111 Постанови №176 повідомило органи місцевого самоврядування та організатора пасажирських перевезень.

В 2016 році виконавчий комітет Золочівської міської ради надав ТОВ «АС Захід Авто» дозвіл на відкриття автостанції в місті Золочеві по вулиці Бродівській, 2в, а в травні 2017 року ця автостанція пройшла сертифікацію і внесена під назвою «АС Захід Авто» переліку атестованих автостанцій. З грудня 2018 року «АС Захід Авто» не функціонує, а її приміщення в квітні 2019 року продане третій особі.

Наявні в матеріалах судової справи листи, звернення та скарги свідчать про довготривалі конфлікти та спори між перевізниками, власниками автостанцій, органами місцевого самоврядування та виконавчої влади щодо місця розташування, а також безпечності та відповідності вимогам законодавства автостанцій в місті Золочів.

18.12.2018 Золочівська міська рада прийняла рішення №1621 (том 1 а.с.9), відповідно до якого «з метою створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом, покращення якості та доступності пасажирських перевезень» вирішила внести зміни та доповнення до рішення сесії Золочівської міської ради Львівської області від 10.06.2003 №190 «Про використання земельної ділянки по вул. С.Бандери (стара АС та прилегла територія)», виклавши його в такій редакції:

« 1. Відмінити рішення виконкому міської ради №457 від 04.07.1996, №95 від 25.02.1997 та рішення сесії міської ради №44 від 13.09.2002 року.

2. Вважати земельну ділянку на вул. Бандери Ст. Героя України, яка перебуває у комунальній власності громади міста та відведена для паркування легкових таксі такою, що не підлягає приватизації, не передається в оренду.

3. Зобов'язати автомобільних перевізників здійснювати відправлення та прибуття автобусів з атестованої автостанції, що знаходиться на вулиці Бродівська, 2в міста Золочева».

4. Організаторам автомобільних перевезень, в межах своїх повноважень, забезпечити належний контроль за дотриманням перевізниками чинного законодавства».

Золочівська міська рада в такий спосіб прибрала з пункту 2 рішення №190 від 10.06.2003 словосполучення «(крім великогабаритного пасажирського автотранспорту типу ЛАЗ, ПАЗ)» та замінила словосполучення «для паркування таксомоторів та маршрутних таксі» на словосполучення «для паркування легкових таксі». Цілком очевидно, що таке коригування в 2018 році тексту попереднього рішення від 2003 року є реакцією на повідомлення ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» про відкриття автостанції на території «старої АС» та спрямоване на однозначне розуміння того, що за функціональним використанням земельна ділянка по вулиці Степана Бандери призначена для паркування легкових таксі, а не для розміщення автостанції.

Попри те, що таку юридичну техніку (внесення в 2018 році змін в рішення 2003 року щодо функціонального використання земельної ділянки по вул. С.Бандери, на котрій фактично знаходиться «стара АС», замість прийняття з цього питання окремого рішення) тяжко назвати бездоганною, орган місцевого самоврядування мав повноваження вирішити питання щодо функціонального використання земельної ділянки, що перебуває комунальній власності та не надавалася в користування чи оренду третім особам.

Водночас інші зміни, внесені в рішення №190 від 10.06.2003 «Про використання земельної ділянки по вул. С.Бандери (стара АС та прилегла територія)» не відповідають критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень та підлягають скасуванню з таких мотивів:

1) рішення №190 від 10.06.2003 за предметом регулювання та змістом стосується використання земельної ділянки по вул. С.Бандери та не має і не може мати жодного стосунку до врегулювання питання функціонування автостанції на вулиці Бродівській, 2в;

2) з огляду на його зміст («3. Зобов'язати автомобільних перевізників здійснювати відправлення та прибуття автобусів з атестованої автостанції, що знаходиться на вулиці Бродівська, 2в міста Золочева») рішення Золочівської міської ради Львівської області від 18.12.2018 № 1621 в цій частині є локальним нормативно-правовим актом, оскільки:

- є обов'язковим до виконання на відповідній території;

- встановлює/змінює загальні правила регулювання однотипних відносин;

- розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- поширюється на невизначене коло осіб;

3) за своїм призначенням оскаржена частина рішення має характер регуляторного акту, оскільки встановлює норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і спрямоване на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання.

Зі змісту відзиву, пояснень відповідача та наданих ним матеріалів підготовки цього рішення зрозуміло, що проект рішення від 18.12.2018 №1621 не оприлюднювався, не проходив обговорення за участі громадян та суб'єктів господарювання. Суду не надано ані завізованого проекту рішення, ані будь-якого обґрунтування доцільності його прийняття чи матеріалів обговорення цих питань профільною комісією чи сесією міської ради. Надані суду протоколи фіксують лише результати голосування, з їх змісту не вбачається обговорення проекту рішення. За такої процедури прийняття рішення ані зацікавлені громадяни, ані перевізники не мали можливості подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюдненого проекту регуляторного акту, брати участь у відкритому обговоренні тощо. Отже, відповідач істотно порушив процедуру прийняття такого виду рішення.

Наведені обставини свідчать про порушення права позивача (перевізника, який є суб'єктом правовідносин, в яких застосовується оскаржене рішення), а також інших зацікавлених осіб на участь в обговоренні проекту локального нормативного акту, що має регуляторний характер. Суд критично оцінює аргументи відповідача про те, що орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями перевіряти наведені позивачем обставини щодо істотних порушень в діяльності «АС Захід Авто» лише тому, що ця автостанція в 2017 році пройшла сертифікацію. Суд переконаний, що скарги позивача щодо істотних недоліків «АС Захід Авто» (проблеми з аварійним виїздом, розташування платформ та стоянки для автобусів на газовій трубі, відсутність технічної документації на будівлю, невідповідне функціональне використання земельної ділянки тощо) повинні бути заслухані та оцінені на предмет достовірності і обґрунтованості як профільною депутатською комісією на стадії підготовки проекту рішення про зобов'язання всіх перевізників використовувати саме цю автостанцію, так і сесією органу місцевого самоврядування на стадії обговорення проекту рішення та його прийняття.

Разом з тим, висновок суду про обґрунтованість позовних вимог та визнання рішення №1621 від 18.12.2018 нечинним (в оскарженій частині) жодним чином не пов'язаний проблемою правомірності функціонування «старої АС» ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» на земельній ділянці, що не надавалася підприємству для цієї мети. Хоча для учасників справи ці питання є переплетеними та тісно пов'язаними, суд їх чітко розмежовує та роз'яснює свій підхід - задоволення позовних вимог ТОВ «ЗолочівАвтоТранс» у цій справі не пов'язане з оцінкою правомірності функціонування «старої АС» та не обмежує орган місцевого самоврядування в питаннях прийняття законних та обґрунтованих рішень щодо організації перевезень на території міста Золочева.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи задоволення позовних вимог суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 264, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та нечинним рішення ХХХІІ сесії VІІ демократичного скликання Золочівської міської ради Львівської області від 18.12.2018 № 1621 в такій частині:

" 3. Зобов'язати автомобільних перевізників здійснювати відправлення та прибуття автобусів з атестованої автостанції, що знаходиться на вул. Бродівська, 2в, м. Золочева.".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської міської ради Львівської області (80700, Львівська область, Золочівський район, місто Золочів, вул. Шашкевича, буд. 22; ідентифікаційний код 04055908) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівавтотранс" (80700, Львівська область, Золочівський район, місто Золочів, вул. Львівська, буд. 54; ідентифікаційний код 33764362) судові витрати у формі судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21.09.2020.

Суддя Москаль Р.М.