Справа № 420/871/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/871/20
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, ухвалене у порядку письмового провадження у м.Одесі у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Заліпаєва Юрія Валерійовича ВП №58102304 від 17.01.2020р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення у справі №522/13692/17 виконано в повному обсязі, а тому накледний штраф відповідачем є протиправним.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позов задоволено. Також, судом стянути з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що рішення у справі №522/13692/17 позивачем не виконано та боржник ухиляється від виконання рішення суду у повному обсязі. Також, апелянт зазначає, що посилання на постанову КМУ №649 є безпідставними, адже рішення суду є обов`язковим до виконання і посилання на механізм погашення заборгованості є грубим порушенням Конституції. Також, апелянт звертає увагу, що суду було стягнуту з відповідача на користь ГУПФУ в Одеській області судовий збір за подання позову, що не передбачено ст..139 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2018р. по справі №522/13692/17 задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії (бездіяльність) Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_1 , розмір якої обчислений з грошового забезпечення до якого не були включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про нараховане грошове забезпечення №443 від 13.05.2017 року, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 13 місяців підряд перед звільненням з військової служби та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до складу якого включені щомісячна грошова винагорода, винагорода за передування в зоні проведення АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, винагорода за виконання поставлених бойових завдань на території противника, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 13 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби,в розмірі 10278,25 гривень; зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 червня 2017 року(а.с.7-9).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018р. по справі №522/13692/17 скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018р. у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії (бездіяльності) Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_1 , розмір якої обчислений з грошового забезпечення до якого не була включена одноразова грошова допомога при звільненні та зобов`язання здійснити нарахування пенсії, призначити і виплачувати пенсію у розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до складу якого включена одноразова грошова допомога при звільненні та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї частині позову; в іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 р.- залишено без змін. Зазначене рішення набрало законної сили 31.08.2018р.

Як свідчать матеріали справи, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.01.2019р. відкрито виконавче провадження ВП №58102304(а.с.19-20).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) від 17.01.2020р. №58102304, за невиконанння рішення суду, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 5100,00грн.(а.с.6-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області здійснено перерахунок та розрахунок виплати пенсії ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження, а також при виконанні рішення дотримано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 р.

Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, ч.ч.1, 2 ст.75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, згідно Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише при умові, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Апелянт зазначає, що 01.02.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 р. було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , а причиною невиконання судового рішення у справі №1540/4659/18, в частині виплати грошових коштів, стала відсутність відповідного фінансового забезпечення та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №649 від 22.08.2108 року, якою врегульовано порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Судова колегія суду апеляційної інстанції з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п. 2 Порядку № 649, зокрема, боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з п. 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п. 6 Порядку № 649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Згідно з п. 8 Порядку № 649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Знідно ч. 10 Порядку №649 Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Таким чином, зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 649 визначає порядок виплати перерахований пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету.

В силу ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду (п.2 Положення).

Відповідно до пп.4 п. 2.1 та пп.2 п. 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Таким чином, аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що невиконання судового рішення територіальним органом ПФУ, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не має фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Встановлені обставини справи свідчать, що вже перерахована сума пенсії не виплачена стягувачу у зв`язку з відсутністю державного асигнування, що є поважними причинами не виконання рішення суду, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить пенсіонеру, не є власністю органу Пенсійного фонду, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

В даному випадку, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №649, на виплату перерахованих сум пенсії не виділялись.

Крім того, при ухваленні рішення суд відповідно до ст.242 КАС України враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 24.01.2018 у справі № К/9901/1598/18 (405/3663/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою що вірно скасована судом першої інстанції, оскільки позивачем виконано рішення у справі №522/13692/17 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Частиною 2 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на ч. 1 ст. 139 КАС України в даному випадку є не правильним, оскільки позов подано до суду суб`єктом владних повноважень, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, тому суд дійшов не вірного висновку про стягнення з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) сплаченого судового збору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат, припустився порушень норм прцесуального права, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.287, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в частині стягнення з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судового збору у розмірі 2102,00 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик