Справа № 480/3210/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р.Справа № 480/3210/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Вакула С.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 21.12.19 року по справі № 480/3210/19

за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Сумській області треті особи Головне управління ДПС у Сумській області , Міністерство юстиції України

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, треті особи: Головне управління ДПС у Сумській області, Міністерство юстиції України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження ГТУЮ у Сумській області від 13.02.2019 №1 про усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушення абз.10 ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 відмовлено в задоволенні позову Арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заперечує проти всіх ухвал суду першої інстанції у даній справі, якими вирішувались питання щодо руху справи, у томі числі за клопотаннями позивача (щодо зупинення провадження, закриття провадження, залучення співвідповідачів і т.д.). Вказує, що суд першої інстанції поверхово встановив обставини, що мають значення для справи. Ліквідатором отримано при виконанні своїх повноважень докази відсутності у банкрута будь-якої діяльності, подання звітності та найманих працівників протягом більш, аніж 5 років до визнання боржника банкрутом. Трудові відносини між підприємством-банкрутом та ОСОБА_2 , яка зазначена керівником в ЄДР, фактично не існували. Також зазначив, що не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що статут та наказ №2 від 18.06.2013, надані на запит позивача СОД АБ "Укргазбанк", свідчать про те, що "директор мав призначатись і звільнятись з підприємства шляхом видання відповідних наказів".

Крім того, апелянтом в обгрунтування своїх вимог на сторінках 5-28 уточненої апеляційної скарги процитовано текст позовної заяви по даній справі.

Відповідачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, вважаючи прийняте судове рішення законним та обгрунтованим.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності осіб, які не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 здійснює незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII (чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2343-XII) та на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України від 05.12.2016 № 1788 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (т.1 а.с.26).

ГТУЮ у Сумській області надіслало на адресу арбітражного керуючого ОСОБА_1 повідомлення про проведення планової виїзної перевірки від 09.01.2019 № 1, в якому зазначалось про призначення проведення планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого у строк з 22.01.2019 по 31.01.2019. Також було зазначено про те, що о 10:00 год. 22.01.2019 позивачу необхідно забезпечити умови для проведення перевірки та надати комісії з перевірки пояснення з предмета перевірки та документи, напрацьовані в ході своєї діяльності відповідно до затверджених номенклатур справ на 2016-2019 роки, а також інші документи, які стосуються предмета перевірки (т.1 а.с.28).

22.01.2019 позивачем було надано письмові пояснення відповідачу щодо проведення планової виїзної перевірки (т.1 а.с.29-30), а також надано доступ до документів арбітражного керуючого відповідно до номенклатур справ за 2016-2019 роки.

За результатами проведеної перевірки ГТУЮ у Сумській області було складено довідку про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 31.01.2019 №2 (т.1 а.с.31-84).

У даній довідці зафіксовано, що на час проведення перевірки ОСОБА_1 виконував повноваження арбітражного керуючого на 4 підприємствах, в тому числі повноваження ліквідатора Об`єднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" (далі - ОС(Ф)Г "Колос").

Також, у довідці, серед іншого, зазначено, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушено абз.10 ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: не звільнив працівників банкрута відповідно до законодавства України. Так, при проведенні перевірки встановлено, що в матеріалах справи ОС(Ф)Г "Колос" наявна позовна заява, яка подана до господарського суду Сумської області колишнім керівником ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_2 стосовно звільнення її з посади керівника підприємства. Вказана позовна заява на час перевірки була прийнята господарським судом Сумської області до розгляду. Однак, ліквідатором не надано до перевірки відповідного наказу про звільнення керівника банкрута ОС(Ф)Г "Колос". (т.1 а.с.50)

Арбітражному керуючому ОСОБА_1 було повідомлено про його право протягом п`яти робочих днів після складення довідки №2 від 31.01.2019 надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії. (т.1 а.с.83)

Не погодившись із висновками перевіряючих, позивачем до ГТУЮ у Сумській області було подано заперечення від 07.02.2019 на довідку про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого №2 від 31.01.2019 (т.1 а.с.85-101).

Комісією з перевірки складено акт перевірки діяльності арбітражного керуючого від 11.02.2019 № 2 (т.1 а.с.104-115).

13.02.2019 ГТУЮ у Сумській області було винесено розпорядження за № 1, згідно з яким за результатами планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , згідно з актом перевірки від 11.02.2019 №2 було виявлено порушення абз.10 ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: під час виконання повноважень ліквідатора ОСФГ "Колос" не звільнив працівників банкрута відповідно до законодавства України - шляхом надання документів щодо звільнення ліквідатором керівника ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_2 . Вирішено: у термін до 02.05.2019 арбітражному керуючому ОСОБА_1 усунути порушення (т.1 а.с.116).

17.04.2019 позивачем було надіслано до ГТУЮ у Сумській області лист про виконання розпорядження про усунення порушень, в якому зазначено, що ліквідатором на адреси ОСОБА_2 направлено листи щодо звільнення з ОС(Ф)Г "Колос" та надання документів, для вирішення питання про звільнення, просить з`явитися до Господарського суду Сумської області на 12:00 год. особисто разом з необхідними документами для звільнення, а саме: трудовою книжкою, журналом обліку трудових книжок, трудовим контрактом, первинними документами про нарахування заробітної плати з початку дії контракту, про нарахування та відрахування з/на заробітну плату податків та зборів і звітування про це контролюючим органам тощо. Одночасно просив передати усі інші документи, матеріальні цінності, печатки та штампи банкрута (т.3 а.с.68, 73). Незважаючи на це, ОСОБА_2 не з`явилась, документи не надала. Відтак, на думку позивача, розпорядження про усунення порушень ним виконано, оскільки вжито достатніх заходів для звільнення ОСОБА_2 відповідно до законодавства (т.1 а.с.117-122).

На виконання доручення ГТУЮ у Сумській області від 21.05.2019 №15 було призначено проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 з питань виконання розпорядження №1 від 13.02.2019 (т.3 а.с.143), про що позивачу було надіслано повідомлення (т.1 а.с.123-124), посвідчення на проведення позапланової перевірки від 21.05.2019 №14 (т.1 а.с.125) та лист від 09.07.2019 №05-25/31 про проведення перевірки (т.1 а.с.126).

Позивачем листом від 09.07.2019 було надано письмові пояснення щодо проведення позапланової невиїзної перевірки та додаткові пояснення, в яких зазначено, що у розпорядженні зазначено, що порушення полягає у незвільненні працівників банкрута відповідно до абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону, але - шляхом надання документів щодо звільнення ліквідатором керівника ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_2 , звільнення ж керівника урегульовано по іншому спеціальною нормою ч. 2 ст. 38 Закону. Тобто розпорядження має нечітке формулювання порушення, достеменно невідомо, що малось на увазі органом контролю. При цьому зазначено, що розпорядження є виконаним, оскільки вжито достатніх законних заходів для звільнення ОСОБА_2 відповідно до законодавства (т.1 а.с.127-137).

ГТУЮ у Сумській області було складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23.07.2019 №12 (т.1 а.с.138-146), відповідно до висновків по перевірці, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не виконав розпорядження ГТУЮ у Сумській області №1 від 13.02.2019 про усунення порушень абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: під час виконання повноважень ліквідатора ОС(Ф)Г «Колос» не звільнив працівників банкрута відповідно до законодавства України.

В подальшому, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області листом від 05.08.2019 №05-01/36 подало пропозицію до Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України щодо внесення до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих подання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, в якому міститься інформація про те, що відповідачем складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 01.08.2019 № 16, яким зафіксовано невиконання розпорядження про усунення порушень від 13.02.2019 № 1.

В свою чергу, Департамент з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України вніс подання до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих подання від 15.08.2019 № 1310 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

05.09.2019 відбулось засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), на якому розглядалось вищезгадане подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 15.08.2019 № 1310 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. Комісією прийнято рішення відхилити подання про накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 за недостатністю підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності. (т.3 а.с.180, 182, 205, 242-245, т.4 а.с.21-24, 28-35).

Непогодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження є чинним та ніким не скасоване, а тому воно може впливати на права та обов`язки позивача. Доводи позивача про те, що перевірка проводилась не у строки встановлені законом, судом були взяті до уваги, оскільки арбітражного керуючого ОСОБА_3 призначено ліквідатором банкрута постановою Господарського суду Сумської області від 06.03.2017, а проведена у січні 2019 року відповідачем перевірка була першою за всю діяльність його, як арбітражного керуючого, будь-яких інших планових перевірок позивача у період з березня 2017 року січень 2019 року відповідачем не проводилось. У повідомленні про проведенні планової виїзної перевірки було зазначено, що відповідачем у строк з 22.01.2019 по 31.01.2019 заплановано проведення планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та вказано, що під час перевірки буде перевірено відповідність арбітражного керуючого вимогам, визначеним у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також додержання ним вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у справах про банкрутство за період, що підлягає плановій перевірці, та визначений в п. 2.5 Порядку контролю. При цьому, арбітражним керуючим було допущено перевіряючих до перевірки, позивач був присутній під час проведення перевірки та надавав комісії з перевірки свої пояснення, відомості та інші матеріали з питань, що виникали під час перевірки.

Також суд першої інстанції відмітив, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом банкрута значиться ОСОБА_2 , що ніким не оспорюється та було взято до уваги відповідачем при прийнятті спірного розпорядження. На час проведення перевірки керівник ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_4 не була позивачем звільнена з посади керівника банкрута, що не заперечувалося арбітражним керуючим ОСОБА_1 та було зазначено ним у позові та поясненнях. Ненадання комісії наказу про звільнення ОСОБА_2 позивач також не заперечує. Положеннями ч. 2 ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства. Проте, згідно абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повноваження щодо звільнення працівників банкрута надаються ліквідатору, порушення якого і було допущено позивачем. Доводи позивача про неможливість звільнення керівника у зв`язку з неможливістю зробити запис в трудовій книжці та видати її звільненому працівнику, судом першої інстанції не були прийняті до уваги, оскільки відсутність документів та вжиття позивачем заходів щодо отримання таких, не звільняє позивача від обов`язку виконати вимоги закону щодо звільнення працівника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.293 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Положеннями ч.1 ст.294 КАС України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 11) зупинення провадження у справі; 13) закриття провадження у справі.

Щодо ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 про відмову у задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

У судовому засіданні 21.10.2019 позивачем було надано суду клопотання про закриття провадження у справі. В обгрунтування клопотання позивачем зазначено про обставини щодо отримання листа Міністерства юстиції України, яким повідомлено про розгляд Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, в тому числі і за встановлене порушення абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За наслідками розгляду цього подання Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих дійшла висновку про недостатність підстав для притягнення до відповідальності. (т.3 а.с.180, 182, 205, 242-245, т.4 а.с.21-24, 28-35).

З огляду на зазначене, позивач вважав, що наявні підстави для закриття провадження по справі, оскільки оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування розпорядження Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 13.02.2019 № 1 про усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушення законодавства про банкрутство. При цьому, оскаржуване розпорядження, навіть після розгляду Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих подання від 15.08.2019 № 1310 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, є чинним, а тому відсутні підстави вважати, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були виправлені оскаржувані порушення, а законні права та інтереси позивача відновлено.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 11 березня 2019 року по справі №9901/989/18.

Відповідно до Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, одним з наслідків прийняття відповідачем розпорядження про усунення порушень є не тільки обов`язок його виконати (при чому не зазначається про припинення цього обов`язку зі спливом строку, встановленого відповідачем у розпорядженні), а й притягнення до дисциплінарної відповідальності у разі вчинення протягом року порушення, аналогічного вказаному органом контролю у розпорядженні.

Таким чином, навіть за умови не накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за недостатністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у суду відсутні підстави вважати, що в майбутньому не виникне обставин, які будуть вказувати на повторне вчинення позивачем аналогічного порушення. Отже, питання щодо порушення прав позивача при прийнятті оскаржуваного розпорядження підлягає вирішенню лише за наслідками розгляду спору по суті.

Щодо протокольної ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів - Міністерство юстиції України та Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3-5 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування розпорядження саме Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 13.02.2019 № 1 про усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушення законодавства про банкрутство.

Головне територіальне управління юстиції у Сумській області є окремою юридичною особою, яка і прийняла оскаржуване розпорядження.

В той же час, Міністерство юстиції України та Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих не брали безпосередньої участі у прийнятті оскаржуваного розпорядження.

В даному випадку, для Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих матиме значення лише результат такого оскарження даного розпорядження, оскільки вони наділені повноваженнями щодо прийняття подальших рішень на підставі оскаржуваного розпорядження.

Отже, в даному випадку Міністерство юстиції України та Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих не повинні відповідати за позовом.

Згідно із ч.2 ст.49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Колегія суддів відмічає, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Міністерство юстиції України.

Щодо ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

У судовому засіданні 11.12.2019 позивачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 236 КАС України до вирішення правонаступника відповідача, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація, що з 18.10.2019 здійснюється процедура припинення Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач продовжує здійснювати повноваження та функції, покладені на нього відповідно до законодавства, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника.

Згіно із п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" Кабінет Міністрів України постановляє ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1.

У Додатку 1 до вказаної постанови зазначено Перелік територіальних органів Мін`юсту, що ліквідуються, в тому числі Головне територіальне управління юстиції у Сумській області.

Разом з тим, положеннями п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 передбачено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

Колегія суддів звертає увагу, що на час прийняття Сумським окружним адміністративним судом ухвали від 11.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі були відсутніми будь-які повідомлення щодо припинення здійснення відповідачем своєї діяльності, повноважень та функцій, покладених на нього. Також були відсутні відомості стосовно завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне територіальне управління юстиції у Сумській області не було припиненим.

Враховуючи зазначене, були відсутні підстави для зупинення провадження по справі саме на підставі п.1 ч.1 ст.236 КАС України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження ГТУЮ у Сумській області від 13.02.2019 №1 про усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушення абз.10 ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади та одночасно державним органом з питань банкрутства, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 3, 10 Положення про Міністерство юстиції України передбачено, що Мін`юст здійснює державну політику з питань банкрутства, у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Водночас, в силу пп. 50 п. 4 цього Положення, Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); бере участь у справі про банкрутство і користується процесуальними правами та несе процесуальні обов`язки учасника у справі про банкрутство.

Правовідносини щодо контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) врегульовані нормами ст. 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2343-XII).

Відповідно до п. 1 ст. 106 Закону №2343-ХІІ, планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб`єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов`язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

Згідно з п. 1.3 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 за №1113/23645 (далі - Порядок контролю) контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Згідно з п. 2.1. Порядку контролю, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Відповідно до п. 2.5 Порядку контролю, планова перевірка діяльності арбітражного керуючого здійснюється не частіше одного разу на два роки за період з дати призначення господарським судом арбітражного керуючого розпорядником майна, керуючим санацією або ліквідатором у справі про банкрутство, а у разі проведення попередньої планової перевірки - з дати початку її проведення.

Доводи апеляційної скарги про те, що перевірка проводилась не в строки встановлені законом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як установлено судом, арбітражного керуючого ОСОБА_3 призначено ліквідатором банкрута ОС(Ф)Г "Колос" постановою Господарського суду Сумської області по справі №920/1484/15 від 06.03.2017 (т.1 а.с.147-150). Зазначена перевірка проведена у січні 2019 року була першою за всю діяльність його, як арбітражного керуючого, а будь-яких інших планових перевірок позивача у період з березня 2017 року по січень 2019 року відповідачем не проводилось.

Згідно п. 5.4.2. Порядку контролю, в описовій частині Довідки міститься інформація щодо дослідження предмета перевірки з обов`язковим посиланням на конкретні структурні елементи нормативно-правових актів та документи, що підлягали дослідженню.

У даному випадку, ГТУЮ у Сумській області у повідомленні про проведенні планової виїзної перевірки №1 від 09.01.2019 було зазначено, що відповідно до Закону №2343-ХІІ, Порядку контролю та на виконання наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2018 №4823/7 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2019 року», доручення ГТУЮ у Сумській області від 09.01.2019 № 1, відповідачем у строк з 22.01.2019 по 31.01.2019 заплановано проведення планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво № 1788 видане 05.12.2016 Міністерством юстиції України), за адресою: вул. Привокзальна, 4, м. Суми.

Вказано, що під час перевірки буде перевірено відповідність арбітражного керуючого вимогам, визначеним у Законі №2343-ХІІ, а також додержання ним вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у справах про банкрутство за період, що підлягає плановій перевірці, та визначений в п. 2.5 Порядку контролю (т.1 а.с.28).

Колегія суддів звертає увагу на те, що арбітражним керуючим було допущено перевіряючих до перевірки, позивач був присутній під час проведення перевірки, про що зазначено в довідці від 31.01.2019 № 2, та надавав комісії з перевірки свої пояснення, відомості та інші матеріали з питань, що виникали під час перевірки, що не заперечується позивачем.

Як вбачається з довідки про результати планової виїзної перевірки від 31.01.2019, в ході її проведення комісією в матеріалах справи боржника було виявлено позовну заяву колишнього керівника банкрута ОСОБА_2 стосовно звільнення її з посади керівника підприємства, яка була прийнята Господарським судом Сумської області до розгляду. Комісією з перевірки також було перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) та встановлено, що ОСОБА_2 на момент проведення перевірки значиться керівником ОС(Ф)Г "Колос" (Т.1 а.с.50).

Позивач неодноразово вказував, що будь-яких правовідносин у ОСФГ "Колос" та ОСОБА_2 немає, наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про керівника та підписанта ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_2 , жодним чином не свідчить про те, що остання є працівником підприємства.

Судова колегія зазначає, що що звільненням в трудовому праві є припинення трудових відносин між працівником і роботодавцем. У разі припинення трудового договору, незалежно від підстав, власником або уповноваженим ним органом видається відповідний наказ (розпорядження).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи містяться копії статуту ОС(Ф)Г "Колос", згідно п.п.5.3 та 5.5 якого, засновники здійснюють свої права на управління через директора, директор підприємства призначається засновниками на термін своїх повноважень і затверджується засновниками, а також наказу №2 від 18.06.2003 про призначення директором ОФГ "Колос" ОСОБА_2 . Зазначені документи на запит позивача були надані Сумською обласною дирекцією АБ "Укргазбанку".

Вказані докази свідчать про те, що директор ОС(Ф)Г "Колос" мав призначатися і звільнятися з підприємства шляхом видання відповідних наказів.

При цьому, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) керівником та підписантом банкрута значиться ОСОБА_2 , що ніким не оспорюється та було взято до уваги відповідачем при прийнятті спірного розпорядження.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону №2343-ХІІ, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Згідно абз. 6 ч. 2 ст. 41 Закону №2343-ХІІ, ліквідатор з дня свого призначення, крім іншого, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону №2343-ХІІ, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Положеннями абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону №2343-ХІІ передбачено, що з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

Згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, на час перевірки керівник ОС(Ф)Г "Колос" ОСОБА_4 не була позивачем звільнена з посади керівника банкрута, як того вимагає ч. 2 ст. 38 Закону №2343-ХІІ, що не заперечувалося арбітражним керуючим ОСОБА_1 та було зазначено ним у позові та поясненнях. Ненадання комісії наказу про звільнення ОСОБА_2 позивач також не заперечує.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 допущено порушення законодавства про банкрутство, а саме: абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону №2343-ХІІ, оскільки під час виконання повноважень ліквідатора ОС(Ф)Г "Колос" не звільнив працівників банкрута відповідно до законодавства України.

Варто зазначити, що ч. 2 ст.38 Закону №2343-ХІІ містить норму, якою визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства. Проте, повноваження щодо звільнення працівників банкрута надаються ліквідатору абз. 10 ч. 2 ст. 41 Закону №2343-ХІІ, порушення якого і було допущено позивачем.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про неможливість звільнення керівника у зв`язку з неможливістю зробити запис в трудовій книжці та видати її звільненому працівнику, оскільки відсутність документів, заходи щодо отримання яких було вжито позивачем, не звільняє позивача від обов`язку виконати вимоги закону щодо звільнення працівника.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не наведено жодних належних і допустимих в розумінні ст.ст. 73-74 Кодексу адміністративного судочинства України доказів на підтвердження протиправності розпорядження ГТУЮ у Сумській області №1 від 13.02.2019.

При цьому, відповідачем доведено перед судом правомірність спірного розпорядження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі №480/3210/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі № 480/3210/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 24.09.2020 року