Справа № 311/3376/17 (8-а/311/3/2020)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 311/3376/17 (8-а/311/3/2020)

адміністративне провадження № К/9901/22049/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Василівського районного суду Запорізькій області від 04 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі також - скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Василівського районного суду Запорізькій області від 04 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізькій області від 04 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року у справі № 311/3376/17 відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись з вказаним рішенням, 27 серпня 2020 року подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким задовольнити його заяву про перегляд за виключними обставинами рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року у справі № 311/3376/17.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою звернення із вказаною заявою стало ухвалення 27 лютого 2020 року Конституційним Судом України рішення у справі №1-247/2018 (3393/18), яким вирішено: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, скаржник стверджує, що перегляд судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з застосуванням судом при вирішенні справи норм закону, які суперечили Конституції України і спрямований саме на виправлення судової помилки.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 13 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області щодо недоплати щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року відповідно до положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», зобов`язати Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату неоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року в сумі 5360,00 грн.;

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

Управлінням праці та соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області позивачеві виплачена щорічна грошова разова допомога до 5 травня у 2017 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року № 223 у розмірі 1 200 грн.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2018 року, у задоволенні позовної заяви відмовлено у повному обсязі.

13 березня 2020 року позивач звернувся із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року у справі №311/3376/17 (2-а/311/73/2017).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення суду відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами, суди виходили з того, що підставою для перегляду судових рішень у зв`язку за виключними обставинами, зокрема, є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Конституційним Судом України 27 лютого 2020 року постановлено рішення № 3-р/2020, згідно з яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За змістом статті 152 Конституції України, положень статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27 лютого 2020 року вбачається, що окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Тобто, саме з 27 лютого 2020 року.

На дату виникнення спірних правовідносин у цій справі, а також на час розгляду цієї справи в суді, у тому числі на час прийняття Василівським районним судом Запорізької області постанови від 26 грудня 2017 року, правове регулювання виплати разової допомоги до 05 травня за 2017 рік було іншим, ніж те, яке стало після ухвалення Конституційним Судом України рішення, у зв`язку з чим відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку такої виплати, діяв в межах правового поля і керувався наведеними чинними на той момент положеннями законодавства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої цієї статті, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої та апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд справи за виключними обставинами, виходив з того, що наявність рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року в справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору. На час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення судом закон був чинним та підлягав застосуванню.

Висловлене скаржником у касаційній скарзі твердження про відкриття Верховним Судом касаційного провадження у справі № 826/8278/18 не заслуговує на увагу та відхиляється судом, оскільки вказане не свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Крім того, судом не вбачається висловленого у цій справі висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином, оскаржуване рішення є слушними, вмотивованими і таким, що ґрунтується на законі, зокрема положеннях пункту 4 частини першої статті 238 КАС України. Правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судових рішення суду апеляційної інстанцій.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 09 квітня 2020 року у справі №161/11018/16-а, від 14 квітня 2020 року у справі №405/7481/17(2-а/405/297/17), від 04 травня 2020 року у справі №607/10301/16-а, від 13 травня 2020 року у справі №727/5592/16-а.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Василівського районного суду Запорізькій області від 04 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко