Справа № 560/3697/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3697/20
РІШЕННЯ

іменем України

24 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №13263-13 від 30.06.2017, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн, податкове повідомлення-рішення №0-2207 від 11.04.2018, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн, податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф у сумі 5000 грн за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по транспортному податку відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-2207 від 11.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником автомобіля марки "AUDI" модель "Q7", 2015 року випуску, об`єм двигуна - 2967 куб.см. Вказує, що його автомобіль не являється об`єктом оподаткування у 2017 та 2018 роках, оскільки у переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2017 (звітного) року, який міститься на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вказані, зокрема, автомобіль марки "AUDI" модель "Q7", з об`ємом циліндрів двигуна не менше 3000 куб.см., рік випуску до 3 років, тип пального: дизель, при цьому автомобіля марки "AUDI" модель "Q7" об`єм циліндрів двигуна - 2967 куб.см. у вказаному переліку немає.

Вважає податкові повідомлення-рішення №13263-13 від 30.06.2017, №0-2207 від 11.04.2018, № від 19.11.2018 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від представника відповідача на адресу суду 11.08.2020 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначає, що щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення №13263-13 від 30.06.2017 за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн та №0-2207 від 11.04.2018 за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн, на підставі відомостей наявних в ГУ ДПС у Хмельницькій області. Оскільки позивачем було сплачено вказаний податок після спливу граничного строку, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 , сплатити штраф у сумі 5000 грн. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову, відсутні.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що правова позиція відповідача викладена у відзиві є такою, що не відповідає обставинам справи, та є повністю необгрунтованою, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що у власності ОСОБА_1 у 2017-2018 роках перебував автомобіль марки "AUDI" модель "Q7", 2015 року випуску, об`єм двигуна - 2967 куб.см., тип пального - дизельне паливо, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

Як вказує відповідач у поданому відзиві, що відповідно до Переліку автомобілів, які є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2017-2018 р.р., розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, належний позивачу автомобіль марки "AUDI" модель "Q7", 2015 року випуску, об`єм двигуна - 2967 куб.см., тип пального - дизельне паливо, оподатковується транспортним податком.

Керуючись підпунктом 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, 30.06.2017 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №13263-13, яким визначило суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн за 2017 рік та 11.04.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2207, яким визначило суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн за 2018 рік.

ОСОБА_1 сплатила 04.10.2018 вказаний вище податок за 2018 рік із затримкою на 40 календарних днів.

Згідно з п.п. 126.1 ст.126 ПК України передбачено, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідач на підставі ст.126 ПК України прийняв податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2018 яким зобов`язав позивача сплатити штраф у розмірі 5000,00 грн за затримку понад 40 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання в сумі 25000,00 грн.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду з цим позовом, оскільки вважає, що автомобіль, який належав йому на праві власності не був об`єктом оподаткування у 2017 - 2018 роках.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Приписами ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Відповідно до положень п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Нормами п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України, передбачено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п.267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п. п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.5 статті 267 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Положеннями п. п.267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України, вказано, що з 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.

Згідно з п.п. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 ПК України, контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (п. п. 267.6.6 п.267.6 ст.267 ПК України).

Згідно підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 гривень. Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017, склав 1200000,00 грн.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3723 гривень. Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018, склав 1396125,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком, згідно п. 2 якої, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.

Згідно із п. 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до п. 13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з п. 14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

Отже, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Згідно із Переліком легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2017 (звітного) року, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, до нього входить автомобіль марки "АUDI" моделі "Q7", з об`ємом циліндрів двигуна не менше 3000 см3, рік випуску до 2 років, тип пального: дизель.

Відповідно до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, до нього входить автомобіль марки "АUDI" моделі "Q7", з об`ємом циліндрів двигуна не менше 3000 см3, рік випуску до 3 років, тип пального: дизель.

Натомість, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на транспортний засіб: легковий автомобіль марки "АUDI" моделі "Q7", рік виготовлення - 2015, об`єм двигуна - 2967 см3.

Згідно із приписами п.п. 14.1.220 п. 14.1 ст. 14 ПК України рік виготовлення транспортного засобу - це календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 01 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Отже, транспортний засіб позивача марки "АUDI" моделі "Q7", 01.01.2015 року випуску не віднесений до переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, зважаючи, що станом на момент винесення податкового повідомлення-рішення №13263-13 від 30.06.2017 з року випуску вказаного автомобіля минуло більше двох років.

Так само, як і транспортний засіб позивача не віднесений до переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, зважаючи, що станом на момент винесення податкового повідомлення-рішення № 0-2207 від 11.04.2018 з року випуску вказаного автомобіля минуло більше трьох років.

Окрім того, технічні характеристики автомобіля, зазначеного у вказаних переліках Мінекономіки (станом на 2017 та 2018 роки), не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, позаяк встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , позивач є власником автомобіля марки "АUDI" моделі "Q7, 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2967, а отже вказаний автомобіль не входить до переліків автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2017 року та 01.01.2018 року.

Суд приходить до висновку, що транспортний засіб, власником якого є позивач був відсутній станом на 2017 та 2018 роки у відповідних Переліках легкових автомобілів, опублікованих Мінекономіки, оскільки об`єм циліндрів двигуна автомобіля ОСОБА_1 є меншим, ніж визначений Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, та з моменту виготовлення вказаного автомобіля минуло більше двох та трьох років, відповідно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, транспортний засіб ОСОБА_1 не був об`єктом оподаткування згідно із п.п. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.11.2018 року у справі №822/2687/17.

Стосовно того, що об`єм циліндрів двигуна визначений з урахуванням тисячних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, а в Переліку об`єми усіх автомобілів для зручності сприйняття заокруглено суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України).

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та в процесі судового розгляду справи відповідачем не наведено норм закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Тому, вирішення спору у цій справі повинно бути на користь платника податків, та обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 05.11.2018 у справі № 822/2687/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі "Новік проти України" (18.12.2008), ЄСПЛ зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

Суд дійшов висновку, що у фіскального органу були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв, необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку у центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності та повноважень в більш ширшому його тлумаченні.

Повнота з`ясування обставин, що входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, вимагає від суду встановлення обставин про вартість автомобіля позивача та про те, чи були враховані податковим органом та чи підтверджуються належними та допустимими доказами усі обов`язкові для здійснення розрахунку складові-елементи (марка, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки передач, пробіг легкового автомобіля), передбачені ст. 267 ПК України.

Оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році автомобіль позивача зокрема марки "АUDI" моделі "Q7", 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 не вказаний, то транспортний засіб який зареєстрований на позивача, не може вважатися об`єктом оподаткування транспортним податком, в розумінні приписів п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, на що не звернув увагу відповідач.

Крім того, на виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшла відповідь від 25.08.2020 №3821-06/52129-05 в якій вказано, що автомобіль "АUDI" моделі "Q7" з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 2 та 3 років експлуатації (включно), включено до Переліку легкових автомобілів, які підлягали оподаткуванню транспортним податком у 2017 та 2018 роках.

Розрахована у 2017 та 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля "АUDI" "Q7" з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску становила відповідно 1004335 та 1384158,86 гривень (з ПДВ).

Враховуючи вказані вище відомості, суд зазначає, що автомобіль який належав позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зокрема "АUDI" "Q7" з об`ємом циліндрів двигуна 2967 куб.см. дизель відсутній у відповіді Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 25.08.2020 №3821-06/52129-05.

Отже, на переконання суду вказане вище також підтверджує те, що транспортний засіб "АUDI" "Q7", який належить позивачу не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком на 2017 та 2018 календарні роки, а тому податкові повідомлення-рішення № 13263-13 від 30.06.2017, №0-2207 від 11.04.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, оскільки податкове повідомлення-рішення №13263-13 від 30.06.2017, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 , сплатити штраф у сумі 5000,00 грн на підставі винесеного вище рішення, оскільки останній пропустив 40 календарних днів сплати податку якого фактично сплачувати не мав, а тому таке рішення містить ознаки протиправності та підлягає скасуванню.

Щодо стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 30.07.2020 від представника позивача надійшла заява про подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі, в якій останній просить при ухвалені рішення встановити позивачу додатковий строк для подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона має понести (сплатити) у зв`язку з розглядом даної справи та призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач скористався своїм правом, визначеним ч. 7 ст. 139 КАС України та подав 30.07.2020 заяву у якій просив відкласти вирішення питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки надати усі докази понесених витрат буде можливим лише після вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскільки позивач вчинив усіх належних дій передбачених нормами КАС України, а тому на виконання ст.143 КАС України, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для надання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по даній справі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність податкових повідомлень-рішень, оскільки жодних обґрунтованих доводів по справі для цього не наведено, та при цьому, позивачем спростовано підстави для винесення податковим органом протиправних рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 13263-13 від 30.06.2017, №0-2207 від 11.04.2018 та № від 19.11.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Встановити ОСОБА_1 строк для надання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по даній справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук