Справа № 330/2177/20
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2177/20

2-а/330/25/2020

"21" вересня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - Гусарової В.В. при секретарі - Колєдаєвої Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , представник позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Якимівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області ( смт. Якимівка Запорізької області вул.Центральна б. 99, 72503) про визнання противоправним та скасування рішення № 10 від 27 серпня 2020 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Марокко ОСОБА_1 .

В С Т А Н О В И В:

04.09.2020 р. до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов представника позивача, в якому він зазначив, що 27 серпня 2020 року провідний спеціаліст Якимівського районного сектору

управління державної міграційної служби України

в Запорізькій області Ірина Подрєзова винесла рішення №10 від 27 серпня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 (далі-рішення). У рішенні було зазначено, що громадян Королівства Марокко ОСОБА_1 (далі-Позивач), прибув в Україну на навчання, є студентом, відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є суб`єктом господарювання, що реалізує право на працю та є працевлаштованою особою. У смт Кирилівка Запорізької області начебто працював на водному атракціоні без відповідного дозволу, чим порушив п. 4 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та частину 4 статті 3 Закону України «Про зайнятість населення».Цим рішенням було вирішено примусово повернути за межі України громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України у термін до 27.09.2020р.

В вказаним рішенням позивач та його представник були не згодні бо :

Державна міграційна служба не наділений повноваженнями встановлювати вину у сфері зайнятості населення, під час прийняття рішення не був залучений перекладач, позивачу не було належним чином роз`яснено його права та обов`язки.

18.09.2020 р. до Якимівського районного суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач був не згоден з позовом, зазначив, що до прийняття рішення про примусове повернення позивач спілкувався з посадовою особою ДМС, надавав пояснення та підписувався про те, що йому не треба перекладач. Крім того, у якості перекладала був залучений інший громадянин, відповідно до пояснень якого він володіє як арабською та і російською , українськими мовами..

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача Подрєзова І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в них відмовити , при цьому пояснила судові, що так як позивач категорично відмовлявся виконувати Закони України, неадекватно вів себе при спілкуванні з робітниками міграційної служби було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного :

Щодо підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

27 серпня 2020 року провідний спеціаліст Якимівського районного сектору

управління державної міграційної служби України

в Запорізькій області Ірина Подрєзова винесла рішення №10 від 27 серпня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 (далі-рішення). У рішенні було зазначено, що громадян Королівства Марокко ОСОБА_1 (далі-Позивач), прибув в Україну на навчання, є студентом, відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є суб`єктом господарювання, що реалізує право на працю та є працевлаштованою особою. У смт Кирилівка Запорізької області працював на водному атракціоні без відповідного дозволу, чим порушив п. 4 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та частину 4 статті 3 Закону України «Про зайнятість населення». Цим рішенням було вирішено примусово повернути за межі України громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України у термін до 27.09.2020р. ( а.с.5-8)

До прийняття вказаного рішення Державна міграційна служба винесла постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ч. 1,3 ст.3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ( працював без відповідного дозволу, при цьому знаходиться на території України з метою навчання), вказаною постановою на позивача було накладено штраф у розмірі 3400 гр., маються підписи позивача про отримання постанови ( а.с.22) , в судовому засіданні представник позивача пояснив, що вказана постанова не оскаржувалась і не виконана добровільно позивачем.

На цих же підставах, відповідачем було винесено оскаржуване рішення. Тобто , фактично позивача було двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі -іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

Суд вважає, що в даному випадку вказана підстава відсутня, бо в оскаржуваному рішенні зазначене тільки одне праворушення ( а інструкція передбачає, виходячи з граматичного способу тлумачення закону (множина іменника дія- дії, множина дієслова - порушує - порушують) декілька правопорушень). При цьому суд не бере до уваги притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП ( а.с.32), бо зазначена підстава не врахована при винесенні оскаржуваного рішення.

Щодо процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного рішення :

1.Суд погоджується зі стороною позивача про те, що позивач при прийнятті оскаржуваного рішення не був забезпечений перекладачем та належною правовою допомогою. Аргументи, що були висунуті відповідачем про те, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності він надав пояснення особисто, а також про те, що позивач не вимагав правової допомоги, яка була запропонована, не беруться до уваги судом, бо:

-Процедура прийняття рішення про примусове повернення - це не одне провадження з притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 203 ч.1 КУпАП ( по-перше- різні види відповідальності і у випадку прийняття оскаржуваного рішення- більш тяжкі наслідки для позивача, а по-друге ,процес розгляду справи та прийняття рішення за вказаними випадками регулюються різними нормативними актами.)

-Посадова особа відповідача в силу ст.3, 19 Конституції України та відповідних до них положень ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», враховуючі відносно тяжкі наслідки для позивача при прийняття оскаржуваного рішення ( зважаючи на те, що позивач перебуває на території України з метою навчання та невдовзі повинен був початись навчальний рік), за власною ініціативою повинен був забезпечити позивача правовою допомогою ще до прийняття оскаржувана рішення і з метою його роз`яснення та ознайомлення.

2.З цих же підстав суд вважає, що позивач не був забезпечений належним перекладачем (що має документ про освіту, яка дозволяє перекладати).Посилання в даному випадку відповідача на інструкцію ( а.с.33), яка дозволяє залучати в якості перекладача носія мови, яка особу, що володіє відповідними мовами, не є доречним, бо вказана інструкція стосується порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, щодо конкретних адміністративних правопорушень, які зазначені у п.1.3. інструкції та не стосується порядку прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, в екземплярі рішення про примусове повернення , який був наданий суду відповідачем, позивач письмово зазначив про те, що відмовився підписувати, так як він відпочивав у смт. Кирилівка; просив перекладача, так як він не може зрозуміти прийнятого рішення. ( а.с.24 об).

3. Суд не погоджується з позицією сторони позивача про те, що відповідач не є суб`єктом прийняття оскаржуваного рішення, де підставою може слугувати порушення іноземцем законодавства України щодо зайнятості населення, так як вказане порушення охоплює диспозицію ст.203 ч.КУпАП, а відповідно до ст.222-2 КУпАП саме відповідач є орган, що реалізує державну політику у сфері міграції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 26 Конституції України, ст. ст. 26 ч.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2,4,6,7-9,47,72-79,94,241-246,250,268-271,288 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , представник позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Якимівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області ( смт. Якимівка Запорізької області вул.Центральна б. 99, 72503) про визнання противоправним та скасування рішення № 10 від 27 серпня 2020 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Марокко ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №10 від 27 серпня 2020 року провідного спеціаліста Якимівського районного сектору управління державної міграційної служби України Запорізькій області Ірини Подрєзової про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Третього апеляційного адміністративного суду через Якимівський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: