Справа № 420/6514/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6514/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 22.04.2020 року Про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 27.02.1987 р. по 21.08.1992 р. та призначити з 20.11.2019 р. пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27.07.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до записів трудової книжки № НОМЕР_1 , він працював на посадах, які включені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, загальний стаж позивача складає -39 років 11 місяців. Позивач вказав, що 20.11.2019р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 22.04.2020 р. було відмовлено заявнику у її призначенні. Позивач вказав, що записи в трудовій книжці позивача, які відображають вказані періоди праці, виконані у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соцзахисту населення України від 29.07.1993 ро. № 58, вказані порядковий номер кожного запису, дати прийняття на роботу та звільнення, структурний підрозділ підприємства (УМР-1), зазначена професія з присвоєнням розряду. Згідно довідок уточнюючих особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення дострокової пенсії, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Тираспольтрансгаз-Придністров`я» від 19.02.2018 р. № 22, позивач вказав, що з нею вбачається, що він в період з 27.02.1987 р. по 31.03.1993 р. працював на посаді машиніста технологічних компресорів 4 розряду Орловської КС та зазначена посада передбачена Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р. Водночас, позивач наголосив, що згідно ст.5 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей від 29.08.1995р. здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають. Поряд з тим, позивач наголосив, що навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції. У зв`язку з вищевикладеним та посилаючись на практику ЄСПЛ, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

18.08.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначило, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що приймаючи рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах Головне управління діяло згідно вимог чинного законодавства. Пільгова довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивачем має бути надана відповідно до Угоди України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29 серпня 1995 року. Документи про шкідливі умови праці по Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів не можуть, на думку відповідача, бути видані непризнаною Придністровською Молдовською Республікою, а отже, зарахувати наведені позивачем період роботи до пільгового стажу не має законних підстав. Відповідач наголосив, що з матеріалів пенсійної справи встановлено, що страховий стаж позивача становить 39 років 07 місяців, пільговий стаж складає лише 11 років 03 місяці (а після виключення періоду роботи в Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів пільговий стаж складає лише 6 років 01 місяць), вказане також зазначено у рішенні № 1304 від 02.12.2019 р. та у рішенні №73 від 22.02.2020 р. До стажу роботи на пільгових умовах, який дає право на пільгову пенсію відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано періоди роботи з 27.02.1987 р. по 21.08.1992 р., оскільки даний період має бути підтверджений пільговою довідкою, виданою у відповідності до Угоди від 29.08.1995 р. У зв`язку з викладеним, а також посилаючись на те, що відсутність підтвердження проведення атестації робочих місць не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.08.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на позовну заяву у якому позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, зазначив, що не погоджується із доводами відповідача. Крім того, позивач звернув увагу на те, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць, відповідальність за яку покладено на власника підприємства, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

26.08.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення по справі у яких відповідач зазначив, що у відповіді на відзив позивач посилається на те ж саме, що і в адміністративному позові та , що Пенсійний фонд вважає, що відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії АТ-ІІІ № 121072 від 10.09.1982р. позивач має наступні записи про роботу:

08.09.1982р. - 16.12.1982 р. - проходження практики штампувальником 3 розряду на Московському заводі друкарських машин;

01.09.1979 р. - 26.06.1983 р. - навчання в Кишинівському технікумі;

13.09.1983р. - 02.11.1983р. - електромонтер 4 розряду енергогосподарства в Ренійському морському торговельному порт;

27.02.1987р. - 01.04.1993р. - машиніст технологічних компресорів 4 розряду Орловської компресорної станції в Молдавському лінійному виробничому управління магістральних газопроводів Тираспольського лінійного виробничого управління;

01.04.1993 р. - 08.09.1994 р. - переведений машиністом технологічних компресорів 4 розряду Орловської газокомпресорної станції з Тираспольського лінійного виробничого управління в Одеське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів, яке в подальшому перейменовано в Одеське управління магістральних газопроводів;

01.08.1995р. - 17.03.2008р. - переведений на посаду прикладистом КВПіА по 5 розряду в Одеському лінійному виробничому управління магістральних газопроводів;

17.03.2008р. - 07.04.2011р. - переведено ізолювальником (ізоляційні роботи)4 розряду до того ж підрозділу;

07.04.2011р. - 01.02.2013р. - встановлено 5 розряд ізолювальником (ізоляційні роботи);

01.02.2013р. - 05.06.2018р. - переведений приладистом 5 розряду дільниці служби автоматики, контрольно-вимірювальних приладів, телемеханіки і АСУ Орловського промислового майданчика;

05.06.2018р. - рішенням акціонера Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 05.06.2018р. №188 змінено найменування на Одеське лінійне виробниче управління магістральних газопровід філії Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» Акціонерного товариства «Укратрансгаз» (а.с.28-29).

Загальний стаж позивача складає 39 років 11 місяців, що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №285 від 12.02.2020р. про призначення пільгової пенсії (а.с.34).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 22.04.2020 р. встановлено, що пільговий стаж заявника складає 6 років 1 місяць при загальному стажі 39 років 11 місяців. До пільгового стажу не враховано період роботи з 27.01.1987р. по 21.08.1992р. у Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів на посаді машиніста технологічних компресорів, оскільки довідка видана не признаною Придністровською Молдавською Республікою. Для зарахування до пільгового вищезазначеного періоду необхідно надати пільгову довідку видану Республікою Молдова відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29 серпня 1995 року (а.с.31).

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Щодо зазначеної у оскарженому рішенні підстави прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 22.04.2020 р. Про відмову у призначенні пенсії, що до пільгового стажу не враховано період роботи з 27.01.1987р. по 21.08.1992р. у Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів на посаді машиніста технологічних компресорів, оскільки довідка видана не признаної Придністровською Молдавською Республікою, судом встановлено наступне.

Як вже зазначалось судом, з трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач у період з 27.02.1987 р. - 01.04.1993 р. працював машиніст технологічних компресорів 4 розряду Орловської компресорної станції в Молдавському лінійному виробничому управління магістральних газопроводів Тираспольського лінійного виробничого управління.

Разом із заявою про призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 було подана до Пенсійного фонду довідка уточнююча особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії і підтверджуюча постійну зайнятість на пільговій роботі №22 від 19.02.2018р. ТОВ «Тіраспольтрансгаз -Придністров`є»(а.с.32-33).

Вказаною довідкою №22 від 19.02.2018р. підтверджується, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Молдавському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів (Молдавському ЛПУМГ, наразі ТОВ «Тіраспольтрансгаз -Придністров`є» ) з 27.02.1987р.(наказ від 02.03.1987 №27-к) по 31.03.1993р.(наказ від 22.03.1993р.№25-к )- машиністом технологічних компресорів 4 розряду Орловської компресорної станції, без виключення будь-яких періодів.

Так, до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, работа на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №10 від 26.01.1991р., відноситься посада « 257 машиністи технологічних компресорів, зайняті на обслуговуванні газових компресорів».

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1., пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1. цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

29.10.1996р. ратифіковано Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яка набрала чинності для України 19.11.1996р., ст.5 якої передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають. При переселенні пенсіонера з території однієї держави на територію іншої держави на постійне місце проживання виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється у відповідності із законодавством кожної з держав. а новим місцем проживання пенсіонера пенсія призначається із місяця, наступного за місяцем припинення виплати за попереднім місцем проживання, але не більше ніж за шість місяців до місяця прописки або отримання виду на проживання.

Як вбачається з довідки ТОВ «Тіраспольтрансгаз -Придністров`є» №22 від 19.02.2018р., зазначене підприємство знаходиться у м.Тирасполь, яке є адміністративно територіальною одиницею Республіки Молдова зі статусом муніципія та столицею самопроголошеної і невизнаної жодною з держав Придністровської Молдавської Республіки.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

У зв`язку з вищевикладеним, підтвердженням записами трудової книжки періоду роботи позивача в Молдавському лінійному виробничому управління магістральних газопроводів Тираспольського лінійного виробничого управління, а також конституційне право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд вважає, що неприйняття до уваги відповідачем довідки складеної на території Придністровської Молдавської Республіки з незалежних від позивача підстав, є безпідставним та таким, що порушує право заявника на соціальних захист.

Щодо посилання представника відповідача на те, що відсутність атестації не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації)

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Щодо посилання відповідача у відзиві на практику Верховного Суду України відповідно до якої не проведення атестації робочих місць було підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII, суд зазначає наступне.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Поряд з цим, суд враховує, що обов`язок щодо проведення робочих місць виник з 1992 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 22.04.2020 р. Про відмову у призначенні пенсії.

Разом з тим, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 27.02.1987 р. по 21.08.1992 р.

При вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання призначити з 20.11.2019 р. пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з оскарженого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 22.04.2020 р. Пенсійний фонд визначив, що пільговий стаж заявника складає 6 років 1 місяць при загальному стажі 39 років 11 місяців та, що до пільгового стажу не враховано період роботи з 27.01.1987р. по 21.08.1992р. у Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів.

При цьому, з вказаного рішення не вбачається які саме періоди роботи позивача віднесено до пільгового стажу. Крім того, не враховуючи стаж роботи з 27.01.1987р. по 21.08.1992р. у Тираспольському ливарному виробничому управлінні магістральних газопроводів Пенсійний фонд не визначив у своєму рішення чи враховані періоди роботи в тому ж Тираспольському управлінні за період з 22.08.1992р. по 31.03.1993р.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки. Призначення пенсії є дискрецією пенсійного органу.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним застосувати вимоги ч.4 ст.245 КАС України, якою встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №285 від 12.02.2020р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду та відповідно позовні вимоги про призначення пільгової пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 19.07.2020р.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача в частині та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 840,80грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 22.04.2020 року Про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 27.02.1987 р. по 21.08.1992р. в Молдавському лінійному виробничому управління магістральних газопроводів Тираспольського лінійного виробничого управління.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №285 від 12.02.2020р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.