Справа № 500/514/20
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 500/514/20

адміністративне провадження № К/9901/22760/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по справі № 500/514/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17 травня 2019 року № 287/0/7-19 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо об`єднання земельних ділянок на території Дунівської сільської ради Заліщицького району»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 04 вересня 2019 року № 621/0/7-19 «Про затвердження документації із землеустрою та включення до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 11,9290 га на території Дунівської сільської ради Заліщицького району (кадастровий номер :01:002:0017)»;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0017;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» провести державну реєстрацію земельних ділянок, відведення яких відповідно до проекту землеустрою, розробленого Приватним підприємством «Земля Поділля» (далі - ПП «Земля Поділля»), передбачалось у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2109, ОСОБА_2 площею 2,000 га за кадастровим номером :01:001:2107, ОСОБА_3 площею 1,9290 га за кадастровим номером :01:001:2110, ОСОБА_4 площею 2,000 га за кадастровим номером :01:001:2108, ОСОБА_5 площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2105, ОСОБА_6 площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2106 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території села Дунів Заліщицького району Тернопільської області, за межами населеного пункту;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 площею 2,000 га, ОСОБА_2 площею 2,000 га, ОСОБА_3 площею 1,9290 га, ОСОБА_4 площею 2,000 га, ОСОБА_5 площею 2,000 га, ОСОБА_6 площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення; державної власності, що розташовані на території села Дунів Заліщицького району Тернопільської області, за межами населеного пункту;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 20 000,00 грн кожному відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17 травня 2019 року № 287/0/7-19 19 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо об`єднання земельних ділянок на території Дунівської сільської ради Заліщицького району». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 04 вересня 2019 року № 621/0/7-19 «Про затвердження документації із землеустрою та включення до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 11,9290 га на території Дунівської сільської ради Заліщицького району (кадастровий номер :01:002:0017)». Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0017. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» провести державну реєстрацію земельних ділянок, відведення яких відповідно до проекту землеустрою, розробленого ПП «Земля Поділля», передбачалось у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2109, ОСОБА_2 площею 2,000 га за кадастровим номером :01:001:2107, ОСОБА_3 площею 1,9290 га за кадастровим номером :01:001:2110, ОСОБА_4 площею 2,000 га за кадастровим номером :01:001:2108, ОСОБА_5 площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2105, ОСОБА_6 площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:2106 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території села Дунів Заліщицького району Тернопільської області, за межами населеного пункту. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області після державної реєстрації земельних ділянок, відведення яких відповідно до проекту землеустрою, розробленого ПП «Земля Поділля», передбачалось у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 площею 2,000 га, ОСОБА_2 площею 2,000 га, ОСОБА_3 площею 1,9290 га, ОСОБА_4 площею 2,000 га, ОСОБА_5 площею 2,000 га, ОСОБА_6 площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території села Дунів Заліщицького району Тернопільської області, за межами населеного пункту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року залишено без змін.

Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Разом з тим, за змістом п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України, не має.

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, зазначаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підп. «а» п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підп. «а» - «г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у вказаній справі, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених підп. «а-г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.

Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. «с» ст. 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по справі № 500/514/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець Л. В. Тацій