Справа № 509/2669/20
Суддя: Козирський Є. С.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/2669/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Алізаде А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: старший державний виконавець Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Видра Ірина Олексіївна, про скасування постанов державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд, поновити строк оскарження постанов старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дільниці №2 Видри Ірини Олексіївни (вул.. Портова, 2, смт. Овідіополь, Одеська область); визнати протиправними винесення трьох постанов старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дільниці №2 Видрою Іриною Олексіївною, надсилання їх систематично, поза межами строку на їх оскарження копій трьох постанов щодо виконавчого провадження; скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, як і про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62072260; заборонити Овідіопольському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти будь-які дії пов`язані з оскаржуваними постановами серії ДПО18№ 005436, 05437, 005438; витребувати оригінали постанов за виконавчим провадженням №62072260 та повернути їх позивачу; обов`язати Овідіопольський районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видалити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що жодної заборгованості перед стягувачем у нього немає, однак державний виконавець відкрив виконавче провадження на підставі постанови, яка не набрала законної сили, оскільки на сьогоднішній день ще не розглянута касаційна скарга. Разом з тим, зазначив, що дійсно не надав до відділу ДВС копію апеляційної скарги, а в подальшому касаційної скарги, про що сам зазначив у своїх поясненнях.

На адресу суду від старшого державного виконавця Видри І.О. надійшов відзив з витребуваними доказами. В поданому відзиві відповідач просила відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що виконавче провадження було відкрите з дотриманням всіх вимог чинного законодавства та на підставі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», де стягувачем є державна установа. Підстав для повернення виконавчого документу без виконання не було виявлено, саме тому 14.05.2020 року було винесено постанову про відкриття ВП 62072260. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження виносилися постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Також зазначила, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. Відповідно, ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом постанова № ДПО 18 005436 видана 01.04.2020 року Овідіопольським ВП ГУНП в Одеській області, яка набрала чинності 11.04.2020 року про стягнення штрафу у сумі 1020,00 грн, виконавчий збір 102,00 грн та витрати виконавчого провадження 269,00грн. Старший державний виконавець Видра І.О. просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, тому що ДВС відповідно до вимог законодавства відкрила виконавче провадження з дотриманням чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Наголосив, що виконавче провадження було відкрито з порушенням законодавства, та йому незрозуміло про розрахунок виконавчого збору який з нього стягується, також даний розрахунок відсутній і у самих матеріалах провадження. Також в при складанні постанов державним виконавцем була допущена помилка в написанні його імені, що також являється порушенням. Також, державний виконавець стягує мінімальні витрати виконавчого провадження, які складаються з стягнення основної винагороди приватного виконавця, однак ОСОБА_2 не являється таким. Просив також суд поновити йому строк на оскарження зазначених постанов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила відмовити в задоволенні позову. Також наголосила на тому, що позивач вказує що строк оскарження постанови закінчується 13.04.2020 року, тобто дата набрання чинності є невірною та припадає на вихідний день, проте державний виконавець не встановлює дату набрання чинності у виконавчому документі, відповідну дату встановлює орган який видав виконавчий документ, як вбачається з відповіді Начальника СРПП № 4 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, вказана постанова вступила в законну силу з моменту вручення її копії гр. ОСОБА_1 , а саме з 01.04.2020 року, про що свідчить його особистий підпис. На дату подання позову до суду, до ДВС не надходили заяви від стягувача про повернення виконавчого документа без виконання відповідно до п.10 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», також жодних заяв від боржника не надходило про оскарження постанови. Щодо неправильності зазначення імені боржника, відповідач посилалася на те, що виконавче провадження відкривалось на підставі наданих їй документів, а також що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 3 імя боржника зазначається саме ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 4 наведеного Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що 01.04.2020 року Овідіопольським ВП ГУНП в Одеській області винесено постанову серії ДПО18 № 005436 справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про стягнення штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Термін оскарження постанови закінчувався 13.04.2020 року.

Разом з цим, 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 14 квітня 2020 року провадження по справі було відкрито, та за результатами розгляду справи судовим рішенням від 12 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області в особі інспектора сектору реагування ПП, рішення не набрало законної сили, оскільки на зазначене судове рішення позивач подав апеляційну скаргу.

Проте, незважаючи на те, що рішення не набрало законної сили, Овідіопольським ВП ГУНП в Одеській області для примусового виконання до Овідіопольського РВ ДВС була надіслана постанова від 01.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про стягнення штрафу у розмірі 1020,00 грн., яка була отримана останнім 13.05.2020 року за вх. № 6769.

14.05.2020 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62072260. Також 14.05.2020 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 102,00 грн та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. 14.05.2020 року за вих. № 18529 на ім`я ОСОБА_1 були направлені вищезазначені постанови.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що оскільки станом на час надходження до органу державної виконавчої служби постанови від 01.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про стягнення штрафу у розмірі 1020,00 грн, яка була оскаржена, та рішення не набрало законної сили, а тому виконавчий документ у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII підлягав поверненню, у зв`язку із чим дійшов висновку про протиправність дій старшого державного виконавця Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Видри І.О. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 62072260 про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2020 року.

Згідно з ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Аналогічні положення містяться в п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432.

Так, п. 8 визначено, що виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За нормами п. 2 розділу VI Інструкції 2. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Аналізуючи наведені положення, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) та інших витрат виконавчого провадження пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Разом із тим, підставою для стягнення з боржника виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у даному виконавчому провадженні №62072260 є постанова старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2020, яку, як встановлено вище, було винесено з порушенням вимог Закону №1404-VIII, а постанови про стягнення виконавчого збору та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесені вже після неправомірного відкриття зазначеного виконавчого провадження, тобто, є наслідком незаконних попередніх дій відповідача, тому вони також не відповідають вимогам Закону №1404-VIII та підлягають скасуванню.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2020, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.05.2020 року, постанову від 14.05.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62072260, обставини, на які посилається позивач, є доведеними, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач, серед іншого, просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з оскаржуваними постановами, витребувати оригінали постанов та повернути позивачу.

Проте, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на переконання суду, достатнім та допустимим способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправними та скасування оскаржених постанов, прийнятих державним виконавцем в межах цього виконавчого провадження.

Позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача видалити відомості із Єдиного реєстру боржників не підлягає задоволенню, оскільки стосується дискреційних повноважень відповідача, які є наслідком скасування оскаржуваних позивачем постанов. Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання відповідача видалити відомості із Єдиного реєстру боржників, оскільки результати вирішення спору в цій частині повністю поглинаються скасуванням постанов про відкриття виконавчого провадження. За таких умов позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2020 (ВП №62072260), винесену державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дільниці №2 Видрою Іриною Олексіївною.

Визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.05.2020 року (ВП №62072260), винесену державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дільниці №2 Видрою Іриною Олексіївною.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 14.05.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62072260, винесену державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дільниці №2 Видрою Іриною Олексіївною.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.09.2020 року.

Суддя: Є. С. Козирський