Справа № 520/13162/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 р. Справа № 520/13162/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків у справі № 520/13162/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі відповідач), в якому просив суд:

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (код 25864181) щодо скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (код 25864181) внести відомості про скасування Рішення щодо скасування дії довідки ОСОБА_1 № від 16.10.2018 року до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (ЄІБД ВПО);

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (код 25864181) поновити на обліку ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу;

- зобов`язати видати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (код 25864181) ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, внести про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (ЄІБД ВПО) та до районної бази даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою (ЄДАРП).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 10.02.2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 10.02.2020 року по справі №520/13162/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про скасування йому довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав надання недостовірних відомостей є неправомірним. Вказує, що відповідачем не наведено, які саме недостовірні відомості були надані ним при поданні заяви для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

16 жовтня 2018 року позивачу Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до протоколу №25 від 27.03.2019 робочою групою щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова прийнято рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 16.10.2018. Наказом начальника управління від 27.03.2019 № 48 довідка позивача скасована.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою за № Є-1393, в якій просив надати йому письмові пояснення, на якій підставі скасовано його довідку ВПО № від 26.10.2018.

Відповідно до відповіді Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 18.10.2019 № 03-9998 позивачу повідомлено, що на розгляд робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова 27.03.2019 було винесено питання про правомірність надання ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 16.10.2018, оскільки в ході перевірки було з`ясовано, що згідно з відміткою в паспорті позивач був зареєстрований в м. Київ з 13.09.2013, знятий з реєстрації - 17.01.2014 у зв`язку з відрахуванням з навчального закладу. При зверненні за довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач не повідомив про факт відрахування з навчального закладу, а також зважаючи на відсутність у паспорті громадянина України позивача відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод і внутрішньо переміщених осіб" не надав доказів щодо переміщення до м. Харкова з непідконтрольної території, передбачених п.4 Порядку оформлення видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 01.10.2014 №509. Тому, позивач не підпадає під вимоги абз.10 п.2 Порядку.

Робочою групою щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова було прийнято рішення (протокол № 25 від 17.03.2019) про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 16.10.2018 року, згідно п.п. 5 п. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Наказом начальника управління від 27.03.2019 року № 48 вищевказана довідка скасована.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності прийнятого рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.03.2019 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 статті 5 Закону № 1706-VII).

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка), врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. N 509 (в редакції, чинній на момент отримання позивачем первинно довідки; далі - Порядок N 509).

Відповідно до п.1 Порядку № 509, довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), (п.2 Порядку № 509).

Відповідно до ст. 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника: прізвище, ім`я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію.

Згідно п. 4 Порядку № 509 під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Відповідно до п. 7-1 Порядку № 509 (в редакції на момент скасування довідки ОСОБА_1 ) у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Відповідно до статті 12 Закону № 1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Колегією суддів встановлено, що згідно копії паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України в місті Києві, зареєстроване місце проживання позивача з 28.09.2012 року АДРЕСА_1 . 28.08.2013 позивача знято з реєстрації. 13.09.2013 зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 , гуртожиток, та 17.01.2014 знято з реєстрації (а.с.26). З 13.09.2013 позивач проживав у гуртожитку у зв`язку із навчанням у Національному університеті харчових технологій.

16.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою встановленої форми про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та документом, що посвідчує особу. На підставі вказаних документів відповідачем видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до протоколу №25 від 27.03.2019 робочою групою щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова прийнято рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 16.10.2018 на підставі п.п. 5 п. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» подання завідомо недостовірних відомостей при поданні заяви про отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. Так в протоколі зазначено, що в ході перевірки було з`ясовано, що 17.01.2014 ОСОБА_1 було знято з місця реєстрації в гуртожитку в зв`язку з відрахуванням з навчального закладу, тому він не підпадає під вимоги абз. 10 п. 2 Порядку № 509. При зверненні за довідкою ОСОБА_1 не довів до відмова спеціаліста при прийомі документів про факт відрахування з навчального закладу, а також не надав докази щодо переміщення до м. Харкова з непідконтрольної території, передбачених п. 4 Порядку № 509 зважаючи на відсутність в паспорті громадянина України відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами зазначеними у ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Наказом начальника управління від 27.03.2019 № 48 довідка позивача скасована (а.с.32-34). Таким чином, відповідач дійшов висновку про подання ОСОБА_1 недостовірних відомостей під час звернення із заявою про надання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до абз. 10 п. 2 Порядку № 509 студенти, які здобували певний освітньо-кваліфікаційний рівень і мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації мають право на отримання довідки, якщо вони не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені в статті 1 Закону.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 509 у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, додавши паспорт громадянина України.

З наданих на вимогу суду письмових пояснень про надання документів, на підставі яких Управління дійшло висновку про надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей при поданні заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи відповідачем вказано, що позивачем при зверненні було надано заяву та паспорт громадянина України, пред`явлення інших документів для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи законодавством України не передбачено (а.с.84-85).

Отже, суб`єкт владних повноважень при розгляді одних і тих самих документів стосовно позивача, а саме заяви та паспорту громадянина України, дійшов діаметрально протилежних висновків. 16.10.2018 року позивачу надано довідку внутрішньо переміщеної особи при розгляді його звернення за наданням такої довідки, і за наявності тих самих обставин, без встановлення будь-яких винних дій з боку позивача, цю довідку скасовано наказом від 27.03.2019 № 48.

Колегія суддів зазначає, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в його паспорті був наявний запис від 17.01.2014 про зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , гуртожиток та було відсутнє зареєстроване місце проживання (а.с.26).

Доказів вимоги відповідача щодо надання позивачем доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення у зв`язку із відсутністю у паспорті ОСОБА_1 реєстрації місця проживання матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в підтвердження постійного місця проживання на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про базову загальну середню освіту від 25.07.2008 року НОМЕР_2 відповідно до якої ОСОБА_1 закінчив у 2008 році Донецьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 132 Донецької міської ради Донецької області; згідно академічної довідки №3 від 10.09.2010 року позивач навчався у період з 01.09.2008 року по 30.06.2010 року у Донецькому музичному училищі справи (а.с.14-15). Також позивачем надано військовий квиток, відповідно до якого ОСОБА_1 взято на військовий облік у Пролетарсько-Будьонівському об`єднаному військовому комісаріаті м. Донецька з 26.09.2012 року (а.с.61).

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Вищевказана поведінка суб`єкта владних повноважень порушує принцип юридичної визначеності, що є складовою принципу верховенства права.

Наслідки скасування особі довідки внутрішньо переміщеної особи є відсутність можливості отримання соціальних виплат та послуг передбачених Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, зокрема на отримання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, а тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Практика Європейського суду з прав людини є обов`язковою для застосування в Україні і визнана джерелом права на підставі ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73).

З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97. пункт 58. ECHR 2002-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при скасуванні довідки внутрішньо переміщеної особи. На підставі наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 16.10.2018.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині скасувати рішення (наказу) Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.03.2019 № 48 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради поновити на обліку ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради внести відомості про скасування рішення щодо скасування дії довідки ОСОБА_1 № від 16.10.2018 року до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, внести про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та до районної бази даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, позовні вимоги щодо внесення відомостей про скасування рішення щодо скасування дії довідки ОСОБА_1 № від 16.10.2018 року до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб, видача довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, внесення про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та до районної бази даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою є передчасними та заявлені на майбутнє, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 по справі № 520/13162/19 з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.4 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено частково позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1921,00 грн., у т.ч. 768,40 грн. за подання позову, та 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі №520/13162/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення (наказ) Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.03.2019 № 48 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради поновити на обліку ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (61121, м. Харків, проспект Тракторобудівників, 144, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко Л.О. Донець