Справа № 280/4596/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Справа № 280/4596/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області до Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області (далі - позивач) до Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей та зобов`язати відповідача вичинити дії спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

Ухвалою суду від 28.07.2020 відкрито спрощене провадження у справі без виклику (повідомлення) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до отриманої прокуратурою інформації на території Підгірненської ОТГ проживає 459 дітей віком до 18 років, проте, в порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей у складі відповідних виконавчих органів Підгірненської сільської ради не утворено службу у справах дітей, повноваження делеговані службі у справах дітей Василівської РДА через складання договору про співпрацю. Позивач зазначає, що на даний час на території Підгірненської об`єднаної територіальної громади в громаді не створено служби у справах дітей, функції з питань захисту дітей до цього часу виконуються районною службою, штатна чисельність якої не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначає штатне забезпечення служб у справах дітей, які мають функціонувати в об`єднаних територіальних громадах. Змінами, внесеними до цього Закону 19.01.2017, визначено штатну чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад (один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду). Позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад, зобов`язані відповідно до вимог зазначених нормативно-правових актів здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та утворити для цього у складі відповідних виконавчих органів рад службу у справах дітей. Позивач вважає, що Підгірненська сільська об`єднана територіальна громада не виконує належним чином повноваження з забезпечення, дотримання та захисту прав дитини, оскільки не утворила для цього у складі відповідних виконавчих органів Підгірненської сільської ради службу у справах дітей. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що Підгірненська сільська рада Василівського району Запорізької області налічує 2435 мешканців, з них 459 діти віком від 0 до 18 років, що складає близько 19 відсотків від всіх жителів. Відповідач зазначає, що ч.7 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду. Відповідач вважає, що Підгірненська сільська рада не має встановленого законом обов`язку створювати Службу у справах дітей, але має обов`язок виконувати повноваження органу опіки та піклування.

Відповідач зазначає, що зважаючи на вказану вище норму законодавства та наявність малих за кількістю населення громад, до яких належить і Підгірненська сільська рада, у таких нечисленних громадах утворюються не служби у справах дітей, а призначають уповноважених осіб, на яких покладається виконання обов`язків у справах дітей. Відповідач вказує, що у структурі Підгірненської сільської ради передбачена штатна одиниця, а саме посада спеціаліста І категорії загального відділу сільської ради, як того вимагає законодавство, посадові обов`язки якої передбачають виконання функцій, пов`язаних із соціальним захистом дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування під опіку дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування тощо. Вважає, що Підгірненська сільська рада при призначенні спеціаліста 1 категорії діяла у межах законодавства, та виконуючи свої власні функції, передбачила у посадовій інструкції вказаного спеціаліста повноваження, пов`язані із захистом прав дітей. Відповідач вважає, що не порушував вимог Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», оскільки має працівника, який здійснює повноваження у сфері захисту прав дитини. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи судом встановлено, що Енергодарською місцевою прокуратурою здійснено запит до Підгірненської сільської ради щодо утворення у складі сільської ради служби у справах дітей.

Листом Підгірненської сільської ради від 09.04.2020 №03.1-18/460 позивача повідомлено про те, що у Підгірненській сільській раді не утворено службу у справах дітей. На спеціаліста І категорії загального відділу відповідно до посадової інструкції покладені функції із діяльності соціального захисту дітей. Станом на 09.04.2020 на території Підгірненської сільської ради проживає 459 дітей віком від 0 до 18 років. Враховуючи кількість дітей у структурі сільської ради передбачена одна одиниця штату, яка займається даною діяльністю.

Позивач, вважаючи, що відповідачем в супереч чинного законодавства України не утворено в складі виконавчого органу ради службу у справах дітей, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом;

оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

Відповідно до частини 7 статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що загальна кількість дітей, що проживає на території ОТГ становить 459 осіб, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний мати одну особу, яке реалізує функції у справах дітей.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження:

2) забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки осіб з інвалідністю і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишилися без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян;

2-1) вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах;

3) вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства;

4) вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування…

Разом з тим, суд зазначає, що стаття 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» хоча і передбачає виконання виконавчими органами сільської ради вищезазначених делегованих повноважень, проте, не містить положень про надання таких послуг саме через службу у справах дітей.

Більш того, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів міських (за винятком міст районного значення) рад, крім повноважень, зазначених у пункті «б» частини першої цієї статті, належить: утворення служб у справах дітей та спостережної, спрямування їх діяльності.

Отже, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваженнями щодо утворення служб у справах дітей та спрямування їх діяльності наділено виконавчі органи міських рад, в свою чергу, відповідач не відноситься до міської ради.

Суд зазначає, що відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері соціальної політики, з питань сім`ї та дітей, усиновлення та захисту прав дітей.

Суд зазначає, що наказом Мінсоцполітики від 14.06.2018 №890 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, з метою забезпечення виконання повноважень з питань соціального захисту населення та захисту прав дітей виконавчими органами сільських, селищних та міських рад об`єднаних територіальних громад у межах єдиного соціального простору (далі - Методичні рекомендації).

Так, відповідно до пункту 1.1 розділу І Методичних рекомендацій, з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади (далі - виконавчий орган об`єднаної територіальної громади) утворюються (вводиться до штатного розпису):

структурний підрозділ (посадова особа), який (яка) забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення, формування місцевих програм соціальної підтримки (далі - уповноважений соціальний підрозділ (посадова особа);

служба у справах дітей.

Отже, Міністерство соціальної політики України у своїх рекомендаціях передбачило декілька варіантів забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, зокрема шляхом створення структурного підрозділу (посадової особи) або шляхом створення служби у справах дітей.

Відповідно до пункту 1.7 розділу І Методичних рекомендацій, структура уповноваженого соціального підрозділу визначається відповідно до рекомендацій і норм, визначених законодавством, з урахуванням місцевих потреб і необхідності забезпечення ефективного управління у сфері соціального захисту населення. До уповноваженого соціального підрозділу можуть входити сектори, відділи.

Згідно пункту 1.9 розділу І Методичних рекомендацій, служба у справах дітей є юридичною особою та підпорядкована голові сільської, селищної, міської ради. Штатний розпис служби у справах дітей затверджується головою об`єднаної територіальної громади.

При формуванні штатних розписів служб у справах дітей слід дотримуватись норм, визначених статтею 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» і статтею 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Отже, суд зазначає, що безумовно на території як села так і міста повинно забезпечуватись виконання органами місцевої влади функцій у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, проте, є очевидним, що потреби у таких послугах є різними від кількості населення проживаючого на відповідній території.

Так, судом встановлено, що відповідно до встановлених чинним законодавством норм, з урахуванням кількості дітей, що проживають на території Підгірненської ОТГ (459), на території Підгірненської ОТГ повинно бути не менше однієї особи, яка здійснює заходи щодо захисту прав дітей.

При цьому, на переконання суду, в даному випадку з урахуванням наявної потреби є недоцільним створення окремої служби у справах дітей при сільській раді, як окремої юридичної особи з власним штатним розписом, кошторисом, тощо.

Так, судом встановлено, що Підгірненською сільською радою з метою дотримання прав дітей до штатного розпису сільської ради введено посаду спеціаліста 1 категорії загального відділу сільської ради, до посадових обов`язків якої серед іншого входить і реалізація діяльності сільської ради з захисту прав дитини (а.с.56-58).

При цьому, судом встановлено, що зазначена посада є укомплектованою, відповідно до розпорядження сільського голови від 25.06.2019 №3 «Про призначення ОСОБА_1 » (а.с.103).

Більш того, судом встановлено, що 01.06.2018 між Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області та Підгірненською сільською радою укладено договір про співпрацю щодо спільної узгодженої діяльності щодо захисту прав та законних інтересів дітей в рамках власної компетенції та в межах повноважень, передбачених законодавством, на території Підгірненської сільської ради (а.с.62-65).

Також, з наданих до відзиву документів, судом встановлено, що з боку відповідача здійснюють постійні заходи спрямовані на недопущення порушення прав дітей, захист їх прав та законних інтересів, шляхом відвідування домівок, обліку сімей з категорії неблагополучних та таких, що потребують додаткового соціального захисту, надання соціальної допомоги, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях Підгірненської сільської ради відсутня протиправна бездіяльність, оскільки питання соціального захисту прав дитини було вирішено відповідачем шляхом утворення в сільській раді відповідної посади, яка є відповідальної за дотримання справ з приводу захисту прав дітей.

В свою чергу, вимога позивача про утворення у складі Підгірненської сільської ради саме служби у справах дітей не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України, не відповідає роз`ясненням Мінсоцполітики, та є проявом надмірного формалізму.

Суд зазначає, що основною та головною метою створення служби у справах дітей є дотримання та запобігання порушенню прав дітей, які потребують особливого захисту з боку держави, проте, в даному випадку відповідачем дотримано зазначених принципів іншим шляхом, який не суперечить положенням чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Молодіжна, 4) до Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області (71652, Запорізька область, Василівський район, с.Підгірне, вул.Чкалова, 101) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова