Справа № 520/9188/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22.09.2020 р. справа №520/9188/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Прокуратури Харківської області (далі за текстом - владний суб`єкт, орган управління, црокуратура області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали неналежно оформленого позову одержані судом 16.07.2020р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято після усунення недоліків в оформленні позову - 11.08.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 27.08.2020р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій прокуратури Харківської області щодо видачі ОСОБА_1 довідки за №18-385 від 21.05.2020 про розмір його заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 06.09.2017 р., що враховується для перерахунку пенсії, з зазначенням в ній премії у розмірі 58 %, що становить 9982, 26 грн.; 2) зобов`язання прокуратури Харківської області видати ОСОБА_1 довідку про розмір його заробітної плати ( грошового забезпечення) станом на 06.09.2017, що враховується для перерахунку пенсії, з зазначенням в ній премії у розмірі 245 % та у відповідній сумі у гривнях.

Відповідач, прокуратура Харківської області, з поданим позовом не погодився, зазначивши, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для видачі заявнику довідки про розмір заробітної плати із зазначенням премії у 245%, оскільки середній відсоток премії за відповідної посадою становив 58%, як про те і зазначено у виданій довідці.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник проходив публічну службу в органах прокуратури України, звідки за наказом прокурора Харківської області №2442К від 02.12.2013р. був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію по вислузі років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. з 02.12.2013р.

З 27.09.2011р. заявник отримує пенсію по вислузі років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. у розмірі 90% від заробітної плати, котру наразі виплачує ГУ ПФУ в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2019р. у справі №520/2324/19 було зобов`язано Індустріальне ОУПФУ м. Харкова здійснити з 01.12.2017 року у відповідності до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 по вислузі років у розмірі 90% від заробітної плати в сумі 29.258,36грн. на підставі листа - інформації прокуратури Харківської області від 16.11.2018р. за №19-4146вих-18, та здійснити виплати без обмеження максимальним розміром.

Маючи намір домогтись чергового перерахунку розміру власної пенсії у зв`язку із підвищенням винагороди діючим прокурорам на підставі постанови КМУ від 30.08.2017р. №657, заявник 07.05.2020р. письмово звернувся до прокуратури Харківської області з приводу отримання документа про розмір своєї заробітної плати для перерахунку пенсії з урахуванням виплат, котрі існували на день звільнення з роботи.

Відповідь на означене звернення була надана листом від 21.05.2020р. №18-9-14, додатком до якого є довідка про складові елементи заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 06.09.2017р. за посадою старшого прокурора міжрайонної прокуратури, де відображено: 1) оклад за посадою - 5.660,00грн.; 2) надбавка за класний чин - 2.200,00грн.; 3) надбавка за вислугу років у розмірі 40% - 2.264,00грн.; 4) надбавка за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи у розмірі 70% - 7.086,80грн.; 5) премія у розмірі 58% - 9.982,26грн.; 6) 1/12 матеріальної допомоги (для оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань - 2.266,09грн.

Не погодившись із відповідністю закону владного волевиявлення прокуратури області з приводу змісту офіційного письмового документа з питання рівня винагороди діючого прокурора для перерахунку пенсії прокурору у відставці (а саме: невключення премії у розмірі 245%), заявник ініціював даний спір.

Отже, спір склався з приводу змісту відповіді прокуратури області на письмове звернення заявника від 04.05.2020р. стосовно видачі документа про його (тобто ОСОБА_1 ) розмір заробітної плати за жовтень 2017р.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею ст.46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, а за приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносно заявника таким законом є: 1) положення ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. №1789-ХІІ; 2) положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII.

При цьому, з 15.07.2015р. спеціальною нормою права відносно випадку соціального забезпечення заявника шляхом виплати пенсії є виключно положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII, у первинній редакції якої було зазначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII була викладена у редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим резолютивної частини рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019р. №7-р(II)/2019 "У справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII" (далі за текстом - Рішення №7-р(II)/2019) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У силу п.2 резолютивної частини Рішення положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення №7-р(II)/2019 було установити такий порядок виконання: - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції.

Отже, дія ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII у первинній редакції була відновлена з 13.12.2019р.

Вирішуючи спір, суд вважає, що з огляду на положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII та з урахуванням рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019р. №7-р(II)/2019 у спорі з приводу перерахунку пенсії прокурора у відставці до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті органу прокуратури перед звільненням у відставку; 2) існування такої ж (або аналогічної чи прирівняної) посади у штаті органу прокуратури на момент настання події підвищення заробітної плати; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення про підвищення заробітної плати усім працівникам прокуратури аналогічної категорії; 4) реального отримання діючим працівником прокуратури підвищеної заробітної плати за виконання роботи у межах конкретного календарного місяця.

Суд вважає, що у контексті соціального забезпечення громадянина шляхом обчислення розміру пенсії слід розрізняти підвищення розміру винагороди за виконану роботу діючого публічного службовця за актом права нормативного характеру (котрий стосується одразу усіх осіб однієї категорії без виключення) від оцінки роботодавцем трудової участі (вкладу) конкретного працівника у показниках службової діяльності органу за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права (зокрема, шляхом призначення премії).

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура винагороди за працю складається із основної заробітної плати (Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців) та додаткової заробітної плати (Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.).

Згідно з ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, у випадку премії (процедура чого охоплює собою етапи прийняття управлінського рішення про призначення премії, нарахування премії за обліком, ініціювання переказу коштів) в аспекті використання цього факту у цілях перерахунку пенсій іншим особам вирішальне юридичне значення має акт права, котрий передбачає умови виплати цього заходу заохочення як матеріального стимулу і у разі, коли цей акт поширюється на невизначене коло осіб - така виплата підлягає включенню до структури бази обчислення пенсії з метою перерахунку, але у разі, коли цей акт стосується виключно однієї особи чи однієї посади і результатів трудової (службової) діяльності за конкретний проміжок часу - то відсутні підстави для кваліфікації цієї події як загального підвищення розміру винагороди за виконану роботу.

Відтак, підсумовуючи, суд зауважує, що у контексті ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII та ст.ст.2, 15 Закону України «Про оплату праці» слід розрізняти премію, яка виплачується одразу усім працівникам на виконання приписів відповідного акту права нормативного характеру (котрий стосується одразу усіх осіб однієї категорії без виключення, тобто має місце подія постійного/перманентного підвищення розміру винагороди за працю безвідносно до результатів роботи) від премії, яка разово виплачується конкретному працівникові у якості матеріального стимулу індивідуального заохочення за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права (зокрема, шляхом видання наказу про призначення премії за виконання конкретної роботи або за підсумками службової діяльності у конкретному звітному періоді часу).

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, надавши оцінку добутим доказам у їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України та підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що ході розгляду справи владним суб`єктом забезпечено дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично неправильними та фактично необґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого волевиявлення.

Оскільки діючий прокурор за рішенням компетентного суб"єкта права загального характеру у вересні 2017р. не отримував премії розміром 245%, то і заявник не набув права на включення такої неіснуючої у реальності виплати до розрахункової бази обчислення розміру раніше призначеної пенсії.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Проведеним судовим розглядом не знайшов підтвердження факт невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вважає, що окремою і достатньою підставою для відмови у позові є невідповідність предмету звернення заявника від 04.05.2020р. обставинам фактичної дійсності.

Так, звертаючись до прокуратури області, заявник порушив питання про видачу документу про розмір і складові власної заробітної плати за жовтень 2017р. (а.с. 8).

Проте, публічна служба заявника в органах прокуратури була припинена ще 02.12.2013р.

Ця обставина визнається самим заявником у тексті позову.

Відтак, у майбутні відносно календарної дати - 02.12.2013р. звітні календарні місяці (у тому числі і вересень 2017р.) заявник об`єктивно не міг отримувати від органу прокуратури ніякої оплати праці, позаяк служби в прокуратурі не проходив.

Відсутність факту проходження служби унеможливлює видачу взагалі будь-якої довідки про розмір та складові заробітної плати.

До того ж, оскільки станом на 04.05.2020р. положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ не мали юридичного статусу чинної норми закону, то прокуратура області не мала законних підстав для застосування фізично неіснуючого закону.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.