Справа № 360/2307/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року справа №360/2307/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/2307/20 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України, звернувся до суду в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року позовну заяву повернуто на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України (а.с. 44-45).

Прокурор не погодився з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 49-57).

В обгрунтування доводів, посилався на висновки, викладені в постановах Верховного суду України від 18.10.2016 року у справі № 826/10324/14 та Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі № 704/1233/17, згідно яких будь-якої довіреності чи іншого документа на підтвердження повноважень прокурора нормами КАС не передбачено.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги і дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України, суд першої інстанції, керуючись статтями 57, 59 КАС України, дійшов висновку, що заявником не надано будь-яких документів в підтвердження повноважень для звернення до суду з цим позовом заступником військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України, як керівником чи в порядку самопредставництва.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Ректор Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького звернувся до військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України з листом від 05.03.2020 року, в якому повідомив про існування заборгованості, яка пов`язана зі звільненням з лав Державної прикордонної служби через службову невідповідність декількох осіб, в тому числі й ОСОБА_1 . Заходи позовного характеру не проводилися у зв`язку з відсутністю в національній академії коштів для сплати судового збору (а.с. 11).

Відсутність у третьої особи коштів для сплати судового збору підтверджена листом від 13.03.2020 року (а.с. 12). Таким чином, прокурором доведено обгрунтованість звернення з цим позовом до суду в інтересах держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Статтею 59 КАС України визначено перелік документів, що підтверджують повноваження представників.

Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, врегульовано статтею 53 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону № 1697 прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Статус прокурора визначено у статті 15 Закону № 1697, частиною другою якої встановлено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 21 Закону № 1697 прокурори мають службове посвідчення. Положення про службове посвідчення та його зразок затверджуються Генеральним прокурором.

Відповідно до п. 2 Положення про службове посвідчення прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 24 квітня 2020 року N 200, службове посвідчення прокурора є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначні законодавством.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Отже, прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави.

Таким чином, нормами КАС України та Законом № 1697 не передбачено підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у статті 15 Закону № 1697, як представників у адміністративному процесі, які діють у межах своєї компетенції. Такі особи підтверджують свої повноваження службовим посвідченням.

Судом апеляційної інстанції враховані висновки Верховного Суду України в постанові від 18.10.2016 року у справі № 826/10324/14 та Верховного Суду в постанові від 17.03.2020 року у справі № 704/1233/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до позовної заяви не додано копію службового посвідчення заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позову на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/2307/20 за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі залишити без змін

Повний текст постанови складений 23 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: І.В. Геращенко

А.А. Блохін

Г.М. Міронова