Справа № 160/8387/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 160/8387/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
22.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.02.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми (на сьогоднішній день - АТ "СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "ЗАЛІВ");
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 21.02.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми;
- призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту звернення за її призначенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою для призначення пенсії та надав всі необхідні, на його думку, документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії. Однак, відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду роботи з 21.02.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми.
Так, після отримання даної відмови позивач самостійно звернувся до адміністрації АТ "СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "ЗАЛІВ" для отримання довідок про підтвердження стажу роботи та заробітної плати, але в отриманих ним довідках було зазначено найменування підприємства (мовою оригіналу), як «ОАО «Судостроительный завод «ЗАЛИВ» та місце реєстрації (мовою оригіналу): Россия, Республика Крым, г. Керчь, вул. Танкистов, 4.
Отримані довідки були надані позивачем до відповідача разом із заявою про призначення пенсії, за результатами розгляду якої позивач отримав повторну відмову від 02.03.2020 з посиланням на те, що надані ним довідки не можуть бути взяті до уваги та використані як підстава для зарахування спірного періоду до трудового стажу, оскільки видані органом, створеним у порядку, не передбаченому законом. Без урахування періоду роботи підтвердженого довідками, обсяг стажу позивача є недостатнім для призначення пенсії. Окрім того, додатково у відмові було зазначено, що до трудового стажу спірний період роботи не може бути зарахований, оскільки в трудовій книжці печатка при звільнені не читається, що є порушенням вимог п. 2.4. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників».
Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні спірного періоду роботи до стажу протиправною, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 27.07.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
21.08.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції представником відповідача зазначено, що розглянувши усі наявні документи, стаж позивача склав 21 рік 2 місяці 5 днів. А тому, враховуючи відсутність необхідного стажу, не менше 26 років, листами від 23.01.2020 та від 02.03.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім того, представником відповідача вказано, що трудова книжка позивача оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зокрема: запис № 20 від 20.01.1998 про факт звільнення позивача засвідчено підписом начальника кадрів та печаткою, яка є нерозбірливою. Таким чином, не можливо підтвердити дійсність запису у трудовій книжці. У трудовій книжці позивача відсутній належним чином засвідчений запис про звільнення з роботи (печатка нерозбірлива), а за період роботи з 24.03.1989 по 30.03.1989 взагалі відсутні будь-які записи про роботу.
14.09.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив суд проводити судовий розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на підставі наявних в матеріалах справи документів.
15.09.2020 до суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив суд розгляд адміністративної справи здійснювати без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
З урахуванням наданих представниками сторін клопотань про розгляд справи без їх участі, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати без участі представників позивача та відповідача в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
На звернення позивача про призначення пенсії, Відділом з питань перерахунків пенсій № 12 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Листом від 23.01.2020 № 1075/03.17-22 «Щодо відмови в призначенні пенсії» позивача повідомлено, що відповідно до документів, які були надані для призначення пенсії, страховий стаж позивача складає 21 рік 2 місяці 5 днів. Період роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки печатки відділу кадрів не розбірливі.
20.02.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком та надав: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), інший документ, паспорт/посвідка, трудова книжка або документи про стаж.
Однак, на повторне звернення позивача про призначення пенсії, Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Листом від 02.03.2020 № 2175/03.05-17 «Про відмову в призначенні пенсії» позивача повідомлено, що до загального трудового стажу не зарахований періоди роботи у «Судостроительном заводе «Залив» з 21.04.1989 по 20.01.1998, оскільки печатки при звільненні не читаються, таким чином неможливо визначити де позивач працював та звідки був звільнений, що порушує вимоги пункту 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993. А тому, надану для призначення пенсії довідку № 8/71 від 18.02.2020 за період роботи позивача у «Судостроительном заводе «Залив» з 21.04.1989 по 20.01.1998 прийняти до розгляду не має можливості.
Відповідно до копії довідки від 18.02.2020 № 8/71, яка міститься в матеріалах справи, мовою оригіналу «На основании решения общего собрания акционеров от 25.07.2014 (протокол № 21 по вопросу № 4) Публичное Акционерное Общество «Судостроительный завод «Залив» переименовано в Открытое Акционерное Общество «Судостоительный завод «Залив» (сокращенное наименование ОАО «Судостроительный завод «Залив»), которое зарегестритовано в Едином государственном реестре юридических лиц Российской Федерации с 07.08.2014 (свидетельство серии 23 № 008841559 от 07.08.2014).
Окрім того, позивачем на підтвердження своєї правової позиції також було додано копії довідок № 307, № 309, № 311, № 312 від 18.02.2020 про заробітну плату ОСОБА_1 для нарахування пенсії із січня 1989 по січень 1998 роки, виданих, мовою оригіналу «Открытым Акционерным Обществом «Судостроительный завод «Залив» від 18.02.2020.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 21.02.1989 по 20.01.1998 протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов`язковим соціальним страхуванням.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 міститься запис про прийняття в цех 19 маляром судовим 1 раз. на підставі наказу № 76 від 21.04.1989.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу вказаних вище положень Порядку № 637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
У трудовій книжці позивача записи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань.
Окрім того, в матеріалах справи також міститься довідка від 18.02.2020 № 8/71, в якій вказано, що мовою оригіналу «на основании решения общего собрания акционеров от 25.07.2014 (протокол № 21 по вопросу № 4) Публичное Акционерное Общество «Судостроительный завод «Залив» переименовано в Открытое Акционерное Общество «Судостоительный завод «Залив» (сокращенное наименование ОАО «Судостроительный завод «Залив»), которое зарегестритовано в Едином государственном реестре юридических лиц Российской Федерации с 07.08.2014 (свидетельство серии 23 № 008841559 от 07.08.2014).
Також позивачем на підтвердження своєї правової позиції також було додано копії довідок № 307, № 309, № 311, № 312 від 18.02.2020 про заробітну плату ОСОБА_1 для нарахування пенсії із січня 1989 по січень 1998 роки, виданих, мовою оригіналу «Открытым Акционерным Обществом «Судостроительный завод «Залив» від 18.02.2020.
Суд звертає увагу позивача, що відповідно до наданих ним до адміністративного позову документів, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 працював на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми з 21.04.1989 по 20.01.1998, а не з 21.02.1989, як вказано ним в тексті адміністративного позову та його прохальній частині.
Таким чином, відповідачем при призначенні позивачу пенсії було протиправно не враховано стаж роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 в суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми, яке в подальшому було реорганізовано в ОАО «Судостроительном заводе «Залив», оскільки наявність такого стажу підтверджується записами в трудовій книжці позивача та довідкою з ОАО «Судостроительного завода «Залив».
Враховуючи, що судом визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу позивача періоду роботи з 21.04.1989 року по 20.01.1998 рік, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельного заводу ім. Б.Е. Бутоми та призначити та виплачувати пенсію, зарахувавши до стажу період роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельного заводу ім. Б.Е. Бутоми, починаючи з моменту першого звернення за призначенням пенсії.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: в частині визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми (на сьогоднішній день - АТ "СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "ЗАЛІВ"); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми; призначення ОСОБА_1 пенсію з моменту звернення за її призначенням, оскільки судом було встановлено, що позивач працював на вищевказаному заводі саме з 21.04.1989, а не з 21.02.1989, як він про це зазначає.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми (на сьогоднішній день - АТ "СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "ЗАЛІВ");
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 21.04.1989 по 20.01.1998 на суднобудівельному заводі ім. Б.Е. Бутоми.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту першого звернення за її призначенням.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко